П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 572/3213/25
Провадження № 22-ц/4815/595/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача – Шимківа С.С.,
суддів: – Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:  
позивач – ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС",
відповідач – ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2025 року (ухвалене у складі судді Довгого І.І., повний текст рішення суду складено 02 грудня 2025 року) у справі за позовом ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

19 червня 2025 року ТОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" звернулося до Сарненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов обґрунтовувало тим, що 13.07.2022 року між ТзОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №491617321 в формі електронного документа з використанням електронного підпису.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. 
Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст.12 Закону України "Про споживче кредитування", ст.525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушив умови кредитного договору і не повернув в повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором навіть після спливу строку, встановленого в кредитному договорі. 
Загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача, які виникли на підставі кредитного договору, складає 25776 грн, що складається з заборгованості по кредиту 5000 грн., заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом – 20776 грн. 
28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого від первісного кредитора до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача.
23.02.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01 .
29.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Ейс" заборгованість за кредитним договором № 491617321 від 13.07.2022 року у розмірі 25776 грн, а також судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу.
Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" 25776 (двадцять п`ять тисяч сімсот сімдесят шість) гривень заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙС" 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. судових витрат. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕЙС" 7000 (сім тисяч) гривень витрат на професійну правничу допомогу. 
Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог. 
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1  оскаржив його в апеляційному порядку.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та боржником – відповідачем, яке можливо було б передати. Тому незаконним є і подальше передання такого права іншим факторам – ТОВ "ФК "Онлайн фінанси", ТОВ "ФК "Ейс".
ТОВ "ФК "ЕЙС" не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором та є неналежним позивачем.
Окрім того, нарахована позивачем заборгованість по відсотках є неспівмірною тілу кредиту, суперечить принципам справедливості, добросовісності та розумності.
Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання, проценти перетворюються на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 13.07.2022 року відповідач ОСОБА_1 та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали кредитний договір №491617321, згідно якого товариство надало ОСОБА_1 кредит в сумі 5000 грн. на споживчі цілі на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно цього Договору. 
Вказаний Договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та перетвореним електронними засобами у візуальну форму.
ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" вчинено договір факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01.
У договорі факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 сторони обумовили:
клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (пункт 2.1);
фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком, та не змінює попередній (пункт 2.2);
фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем протягом (п`яти) банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди (пункт 3.1);
право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписанням реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги (пункт 4.1.);
договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (пункт 8.4 договору).
23.02.2024 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" укладено договір факторингу № 23/0224-01 .
29.05.2025 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.
Згідно доводів позивача ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" ОСОБА_1 не виконано зобов`язання за договором між ним ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" від 13.07.2022 року № 491617321, тому виникла заборгованість за кредитом, у загальному розмірі 25 776 грн, яка складається з: 5000 грн – заборгованість за тілом; 20 776 грн – заборгованість за відсотками.
У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17 висновано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.
Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тому позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон Плюс", а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора - ТОВ "ФК "Ейс".
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що:
47. Відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.
48. Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.
Апеляційний суд, розглядаючи справу, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, враховуючи правові позиції Верховного Суду під час вирішення того чи іншого спору.
Беручи до уваги неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильність застосування районним судом норм матеріального права, апеляційний суд відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення відмову у задоволенні позову з підстав, наведених вище.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у задоволенні позову ТОВ "ФК "Ейс" судом відмовлено, понесені ним судові витрати підлягають залишенню за позивачем.
Так як апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, з ТОВ "ФК "Ейс" необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у розмірі 3633 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2025 року скасувати.
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" на користь  ОСОБА_1 3633 грн – на відшкодування судового збору, сплаченого ним за розгляд справи судом апеляційної інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя      Шимків С.С.

Судді: Ковальчук Н.М. 

Хилевич С.В.