ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"08" червня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/1068/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу №916/1068/26

За позовом: Фермерського господарства “Промінь+” (07540, Київська обл., м. Березань, пров. Максютівський, буд. 29 Б; ЄДРПОУ 38065530)
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Куншт” (65051, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд. 53, офіс 2; ЄДРПОУ 39897091)
Про стягнення 75470,00 грн.

Встановив: Фермерське господарство “Промінь+” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю “Куншт” про стягнення залишкових несплачених грошових коштів в розмірі 75470,00 грн., як суму боргу за отриманий товар по Договору поставки №31/07/20 від 31.07.2020 року.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2026р. прийнято позовну заяву Фермерського господарства “Промінь+” до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1068/26. Справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст.166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив. Роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.
Позивач підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.
Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано, відповідач свого права на захист не використав, хоча відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце проведення засідання суду, шляхом скерування ухвали суду в систему “Електронний суд”, яка доставлена в електронний кабінет останнього, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду, які отримані з автоматизованої системи документообігу суду комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду".
Клопотання про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України, від сторін до суду також не надходило. 
Згідно ст.248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. 
Отже, враховуючи, вжиття господарським судом всіх залежних від нього заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд даної справи, та забезпечення реалізації відповідачем своїх прав на судовий захист, в тому числі шляхом надання відповідних заяв по суті справи, а також враховуючи строки розгляду даної справи, господарський суд визнав за можливе вирішити справу за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст.165 ГПК України. 
Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

В обґрунтування поданого позову, позивачем було зазначено суду, що між Фермерським господарством „Промінь +“ та Товариством з обмеженою відповідальністю „Куншт“ було укладено Договір поставки №31/07/20 від 31.07.2020 року.
Відповідно до п. 1.1 Договору, Постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах даного Договору.
Згідно до п. 1.2 та п. 1.4. Договору, найменування товару: пшениця 3 класу, врожаю 2020 року українського походження. При поставці товару за цим Договором постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні документи: рахунок на оплату товару; видаткову накладну.
Відповідно до п. 1.5. Договору, Постачальник зобов`язаний надати покупцеві податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов реєстрації у порядку встановленому чинним законодавством, електронного підпису уповноваженої особи та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних. Постачальник забезпечує реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних у визначений чинним законодавством строк та її надання покупцеві. Підтвердженням про реєстрацію податкової накладної постачальника є повідомлення про реєстрацію податкової накладної з Єдиного реєстру податкових накладних.
Згідно до п. 2.2. та п. 3.2. Договору, кількість товару 100 тонн +/- 10%“. Строк поставки товару до 31 серпня 2020 року включно“.
Умовами п. 3.3., п. 4.1., п. 4.2. Договору визначено, що товар за цим Договором вважається поставленим з моменту підписання Сторонами видаткових накладних. Ціна товару за одну тонну 5600,00 гривень (у т.ч. ПДВ 933,33 гривні). Загальна сума Договору 560000,00 грн.
Пунктом 5.1 Договору визначено порядок оплати товару. Оплата у розмірі: 80% від вартості товару, який поставлений - по факту навантаження товару на автотранспорт; 20% по факту реєстрації постачальником податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункта 201.1 ПКУ.
Як було зазначено позивачем суду, на виконання умов Договору, позивач, як постачальник, поставив покупцю - Товариству з обмеженою відповідальністю „Куншт“ пшеницю 3 класу:
-за видатковою накладною № 5 від 03.08.2020р. відвантажено пшениці 26,56 тонн, на загальну суму 148736,00 грн (в т.ч. ПДВ сума 24 789,33 грн). На відпущену кількість пшениці сторони 03.08.2020р. склали Товарно-транспортну накладну № Р5; 
-за Видатковою накладною від 03.08.2020р. № 2 відвантажено пшениці 27,40 тонн на загальну суму 153440,00 грн (в т.ч. ПДВ 25 573,33 грн.). На відпущену кількість пшениці сторони 03.08.2020р. склали Товарно-транспортну накладну № Р2;
-за Видатковою накладною № 4 від 03.08.2020р. відвантажено пшениці 26,90 тонн на загальну суму 150640,00 грн (в т.ч. ПДВ 25 106,67 грн). На відпущену кількість пшениці сторони склали Товарно-транспортну накладну 03.08.2020 р. за № Р4. 
Як було пояснено суду позивачем, за вказаними копіями документів постачальником: відпущено пшениці 03.08.2020р. загальною вагою: 26,56 т + 27,40 т + 26,90 т = 80,86 тонн; загальна вартість відпущеної пшениці 03.08.2020р. складає: 153440,00 грн. + 150640,00 грн. + 148736,00 грн. = 452816,00 гривень, в тому числі сума ПДВ складає: 24 789,33 грн + 25 573,33 грн + 25 106,67 грн = 75469,33 грн.
Позивачем вказано суду, що Фермерське господарство „Промінь +“ відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 ПКУ склало податкову накладну № 2 від 03.08.2020р. на вищезазначену грошову суму 452816,00 гривень в т.ч. сума ПДВ 75469,33 грн. Проте, 11.08.2020р., як зазначає позивач, до вказаної податкової накладної № 2 було отримано квитанцію за змістом якої: „Документ прийнято. Реєстрація зупинена“.
За поясненнями позивача, Верховний Суд постановою від 01.10.2025 року по справі №320/9509/20 зобов`язав ДПС України зареєструвати в ЄРПН складену та подану ПН № 2 від 03.08.2020р. Фермерського господарства „Промінь +“ в ЄРПН на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 452816,00 грн. та ДПС України виконало постанову Верховного Суду від 01.10.2025р. по справі №320/9509/20 та зареєструвало Податкову накладну № 2 від 03.08.2020р., складену та подану позивачем в ЄРПН датою 12 листопада 2025 року на загальну суму 452816,00 грн. 
Позивачем було стверджено суду, що 03.08.2020р. відповідач провів проплату 80% вартості поставленої пшениці в розмірі 362253,00 грн. та надалі зробив ще одну проплату грошовими коштами в сумі 15093,00 грн., при цьому, залишивши несплаченою грошову суму - 75470,00 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” є, зокрема, забезпечення гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів кожного.
Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому, ст.12 Цивільного кодексу України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.
Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
За ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до ч.ч. 1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст.ст. 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За ч.2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Як з`ясовано судом, правовідносини між Фермерським господарством „Промінь +“, як Постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю „Куншт“, як Покупцем, виникли на підставі укладеного між ними Договору поставки №31/07/20 від 31.07.2020 року.
Матеріали справи містять видаткові накладні, які підписано обома сторонами, та які засвідчують виконання позивачем зобов`язань за Договором з поставки товару, а саме видаткову накладну №2 від 03.08.2020р. на суму 153440,00 грн., в тому числі ПДВ – 25573,33грн., видаткову накладну №4 від 03.08.2020р. на суму 150640,00 грн., в тому числі ПДВ – 25106,67 грн. та видаткову накладу №5 від 03.08.2020р. на суму 148736,00 грн., в тому числі ПДВ – 24789,33 грн. 
Умовами п. 5.1. Договору сторонами було узгоджено, що оплата у розмірі: 80% від вартості товару, який поставлений здійснюється по факту навантаження товару на автотранспорт та 20% по факту реєстрації постачальником податкової накладної на товар в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункта 201.1 ПКУ.
Судом враховано пояснення позивача, за якими ним було зазначено суду, що Фермерське господарство „Промінь +“, відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 ПКУ, склало податкову накладну № 2 від 03.08.2020р. на суму 452816,00 грн. в т.ч. сума ПДВ 75469,33грн. та 11.08.2020р., до вказаної податкової накладної № 2 було отримано квитанцію за змістом якої: „Документ прийнято. Реєстрація зупинена“.
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як встановлено судом, у жовтні 2020р. Фермерське господарство «Промінь+» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, Державної податкової служби України, в якому просило суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної податкової служби в Київській області від 18.08.2020 №1845966/38065530 про відмову в реєстрації податкової накладної від 03.08.2020 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних, поданих Фермерським господарством «Промінь+» та зобов`язати ДПС України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену та подану Фермерським господарством податкову накладну від 03.08.2020р. №2 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 452816,00 грн. 
Київський окружний адміністративний суд рішенням від 05.04.2021р., залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021р., позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Управління від 18.08.2020р. №1845966/38065530 про відмову в реєстрації податкової накладної від 03.08.2020 №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних. В іншій частині позову відмовив.
Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.10.2025р. у справі №320/9509/20 касаційну скаргу Фермерського господарства «Промінь +» задоволено. Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2021р. та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021р. скасовано в частині відмови у задоволенні позову про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену та подану Фермерським господарством податкову накладну від 03.08.2020 №2 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 452816,00 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнив. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складену та подану Фермерським господарством податкову накладну від 03.08.2020 №2 на загальну суму з урахуванням податку на додану вартість в розмірі 452816,00 грн. В решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.04.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2021 залишено без змін.
У подальшому, як з`ясовано судом, ДПС України виконало постанову Верховного Суду від 01.10.2025р. по справі №320/9509/20 та зареєструвало Податкову накладну № 2 від 03.08.2020р., складену та подану Фермерським господарством „Промінь +“ в ЄРПН датою 12 листопада 2025 року на загальну суму 452816,00 гривень.
Поряд з цим, як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, Товариством з обмеженою відповідальністю “Куншт” грошову суму у розмірі 75469,33 грн. сплачено не було, та зворотнього матеріали справи не містять. 
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Салов проти України” від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Надточий проти України” від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог зі стягненням з Товариства з обмеженою відповідальністю “Куншт” боргу у розмірі 75469,33 грн., оскільки такий розмір залишку боргу є вірним (25573,33 + 25106,67 +24789,33).
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2662,38 грн. покладаються на відповідача, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог.
Суд зазначає, що надлишково сплачений судовий збір у розмірі 665,60 грн. буде повернуто позивачу після подання відповідного клопотання до суду, оскільки сума судового збору за заявлені позивачем позовні вимоги становить – 2662,40 грн., із застосуванням коефіцієнту 0,8%, оскільки позовну заяву до суду було подано в електронній формі.
Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1.Позовну заяву Фермерського господарства “Промінь+” - задовольнити частково.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Куншт” (65051, м. Одеса, вул. Генерала Бочарова, буд. 53, офіс 2; ЄДРПОУ 39897091) на користь Фермерського господарства “Промінь+” (07540, Київська обл., м. Березань, пров. Максютівський, буд. 29 Б; ЄДРПОУ 38065530) борг у розмірі 75469 (сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 33 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 38 коп.
3.В іншій частині позову – відмовити.

Повне рішення складено 08 червня 2026 р.
Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Суддя Т.Г. Д`яченко