154/1737/26 
2/154/1248/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
09 червня 2026 року м. Володимир
Володимирський міський суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Вітера І.Р.,
з участю секретаря судового засідання Багдасарової Л.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
29 квітня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року у загальному розмірі 11 917,50 грн.
Стислий виклад позовних вимог.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 461783, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 3 500,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути суму позики та сплатити проценти за користування нею.
Позивач зазначив, що договір позики укладено в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, надісланого відповідачу на номер мобільного телефону, зазначений ним під час укладення договору. На думку позивача, такий спосіб укладення договору відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та підтверджує волевиявлення відповідача на укладення договору і прийняття його умов.
Також позивач посилався на те, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики, у зв`язку з чим утворилася заборгованість.
29 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 29112024, відповідно до якого до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року.
Згідно з позовною заявою, заборгованість відповідача за договором позики становить 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 1 417,50 грн - заборгованість за процентами; 0,00 грн - заборгованість за комісією; 7 000,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями.
У зв`язку з цим позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року у розмірі 11 917,50 грн, судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
Процесуальні дії та рішення у справі.
Ухвалою суду від 07 травня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. Визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача до суду не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі представника ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», а у разі неявки належним чином повідомленого відповідача - провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У матеріалах справи наявна розписка відповідача про отримання рекомендованого повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи не подав.
Відзив на позовну заяву, заперечення проти позову, контррозрахунок заборгованості чи інші докази на спростування заявлених позовних вимог відповідач до суду не подав.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
З урахуванням належного повідомлення відповідача, його неявки в судове засідання без повідомлення причин, неподання ним відзиву, а також відсутності заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд відповідно до статей 223, 280 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом за доказами сторін.
З наданої позивачем копії договору позики № 461783 від 14 липня 2024 року вбачається, що цей договір укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» як позикодавцем та ОСОБА_1 як позичальником.
У договорі зазначено анкетні та ідентифікуючі дані позичальника: ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , телефон: НОМЕР_3 , електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_4 .
Згідно з пунктом 1 договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк для придбання товарів та/або робіт та/або послуг на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики.
У пункті 1.1 договору визначено, що денна процентна ставка - це загальні витрати за позикою за кожний день користування коштами позики, виражені у процентах від загального розміру виданої позики, яка розраховується за відповідною формулою.
За пунктом 1.2 договору проценти визначені як грошові кошти, що нараховуються на суму позики або залишок суми позики і є платою за користування такою позикою. У цьому ж пункті зазначено, що договором передбачено процентну ставку фіксовану, денну процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування позикою, розміри яких визначені договором.
Відповідно до пункту 1.3 договору пеня - це грошові кошти, що нараховуються на залишок суми позики у визначених договором випадках порушення позичальником умов договору.
Згідно з пунктом 2.1 договору сума позики становить 3 500,00 грн.
Пунктом 2.2 договору визначено строк позики / строк договору - 30 днів.
Відповідно до пункту 2.3 договору процентна ставка становить 1,35 % на день, є фіксованою та діє протягом строку договору, визначеного пунктом 2.2 договору.
У таблиці параметрів договору зазначено дату надання позики - 14 липня 2024 року, дату повернення позики - 13 серпня 2024 року, денну процентну ставку - 1,35 % на день, проценти за понадстрокове користування позикою / залишком позики - 3,00 % за день, пеню - 3,00 % за день, орієнтовну реальну річну процентну ставку - 6162,22 %, орієнтовну загальну вартість позики - 4 917,50 грн.
У пункті 2 договору також зазначено, що обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що договір залишається дійсним протягом строку, визначеного пунктом 2.2 договору, та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені договором.
Цим же пунктом договору передбачено, що ставки, визначені пунктом 2 договору, є незмінними протягом усього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору.
Пунктом 2.4 договору передбачено порядок зарахування платежів у разі, якщо сума позики за договором не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору. У такому випадку у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором у повному обсязі зарахування сплачених позичальником коштів здійснюється позикодавцем у такому порядку: у першу чергу сплачуються неустойка (пеня) та інші платежі; у другу чергу сплачуються всі прострочені проценти за користування позикою, прострочена до повернення сума позики; у третю чергу сплачуються проценти за користування позикою та сума позики.
У пункті 2.4.2 договору зазначено, що простроченими процентами за користування позикою вважаються проценти, які були передбачені договором позики та застосовувались за весь період користування позичальником позикою відповідно до умов договору, але не були сплачені позичальником у строк, встановлений договором.
Відповідно до пункту 4 договору проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення позики, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою, до повного погашення заборгованості за договором.
Пунктом 5.5 договору передбачено, що позичальник попереджений про право позикодавця у випадку неналежного виконання зобов`язань за договором без згоди позичальника передати свої права кредитора за договором, залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості або звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості.
Згідно з пунктом 6 договору позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених договором, на підставі поданого до позикодавця звернення в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
Пунктом 8 договору передбачено право позичальника протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. У такому випадку позичальник протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору зобов`язаний повернути позику та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення включно за ставкою, встановленою пунктом 2 договору.
Згідно з пунктом 9 договору позичальник має право в будь-який час достроково повністю або частково повернути позику. У разі дострокового повернення позики позичальник сплачує позикодавцеві усі проценти за період фактичного користування коштами позики.
У пункті 16 договору зазначено, що встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Зазначена у договорі процентна ставка може бути змінена виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін.
Відповідно до пункту 17 договору позичальник несе повну відповідальність перед позикодавцем за повернення позики, сплату процентів та належне виконання зобов`язань за договором усім своїм майном.
Пунктом 18 договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов договору щодо повернення у встановлені договором строки суми позики, у випадку коли сума позики, зазначена у пункті 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк позикодавець має право нараховувати пеню у розмірі, визначеному пунктом 2 договору, за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Цим же пунктом договору передбачено, що у разі невиконання позичальником умов договору щодо повернення у встановлені строки суми позики, у випадку коли сума позики перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами позики понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою або її частиною за ставкою, визначеною пунктом 2 договору, за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.
Згідно з пунктом 20 договору сторона договору, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або форс-мажорних обставин, які засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.
Пунктом 21 договору визначено технологію укладення договору. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно із Законом України «Про електронну комерцію», а також із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу.
У пункті 22 договору зазначено порядок створення та накладення електронних підписів сторонами договору. За обраними позичальником параметрами позики позикодавцем в особистий кабінет та/або на електронну пошту позичальника надсилається підписана позикодавцем оферта у вигляді проєкту договору для ознайомлення та узгодження умов разом з електронним повідомленням - пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту надсилається згенерований одноразовий ідентифікатор для підписання договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-комунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором. Після підписання такими електронними підписами договору позикодавець додатково накладає кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника із кваліфікованою електронною позначкою часу, після чого умови договору вважаються прийнятими, а договір - укладеним. У цьому ж пункті зазначено, що підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного у письмовій формі.
Відповідно до пункту 23 договору позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankID НБУ.
Згідно з пунктом 24 договору договір укладено із використанням мобільного застосунку «Monto - онлайн кредит». Сторони узгодили спосіб надсилання підписаного договору позичальнику шляхом направлення примірника договору на електронну пошту позичальника, вказану в договорі, а також шляхом забезпечення доступу до примірника договору в особистому кабінеті.
У реквізитах договору зазначено, що від імені ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» договір підписано електронним підписом Rq7v92LoOm, а від імені позичальника ОСОБА_1 - електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4wF7h7. Дата та час накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця, підтверджені електронною позначкою часу, - 14 липня 2024 року о 18 годині 51 хвилині.
З додатку № 1 до договору позики № 461783 від 14 липня 2024 року - таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки - вбачається, що 14 липня 2024 року позичальнику передбачено видачу кредиту у сумі 3 500,00 грн, а 13 серпня 2024 року передбачено повернення 4 917,50 грн, з яких 3 500,00 грн - сума кредиту, 1 417,50 грн - проценти за користування кредитом. Комісія за надання кредиту, плата за обслуговування кредитної заборгованості, інші послуги кредитодавця, кредитного посередника та третіх осіб у таблиці зазначені у розмірі 0,00 грн.
З наданої позивачем довідки ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» про укладення договору (ідентифікацію) вбачається, що ОСОБА_1 був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» як позичальник за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року.
У зазначеній довідці вказано такі дані позичальника: адреса - АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ; номер телефону - НОМЕР_3 ; електронна пошта - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно з цією довідкою заявка на кредит була подана 14 липня 2024 року о 18 годині 43 хвилини. Сума кредиту зазначена у розмірі 3 500,00 грн, строк кредитування - 30 днів.
У довідці також відображено порядок акцепту оферти позичальником шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором. Зокрема, одноразовий ідентифікатор 4wF7h7 було відправлено позичальнику 14 липня 2024 року о 18 годині 50 хвилин на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2. Цей ідентифікатор введено позичальником та відправлено кредитору 14 липня 2024 року о 18 годині 51 хвилині.
У цій же довідці зазначено, що перерахування грошових коштів позичальнику здійснено 14 липня 2024 року о 18 годині 51 хвилині.
З наданої позивачем копії платіжної інструкції / операції вбачається, що 14 липня 2024 року здійснено операцію з перерахування грошових коштів у сумі 3 500,00 грн. У документі зазначено код авторизації 616416, ідентифікатор у банку-еквайрі 025710517128, номер замовлення 638565798667804506461783.
У платіжній інструкції зазначено платіжний інструмент отримувача коштів - НОМЕР_4 , тип платіжного інструменту - MASTERCARD, ПІБ отримувача - ОСОБА_2 .
Також у платіжній інструкції зазначено сайт, через який здійснювалася операція, - https://monto.com.ua/, IBAN - НОМЕР_6, ЄДРПОУ/РНОКПП - НОМЕР_5 , назва - ТОВ «СІРОКО ФІНАНС».
Документ містить відомості про ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» як суб`єкта, що сформував копію платіжної інструкції / операції, із зазначенням ЄДРПОУ 39706018, ліцензії Національного банку України на переказ коштів № 21/764-рк від 27 квітня 2023 року, телефону, електронної пошти та вебсайту. У документі також зазначено, що його підписано електронним підписом 08 квітня 2026 року.
Отже, надані позивачем документи містять узгоджені між собою відомості про те, що договір позики № 461783 від 14 липня 2024 року був укладений із використанням одноразового ідентифікатора 4wF7h7, а кредитні кошти у сумі 3 500,00 грн були перераховані 14 липня 2024 року на платіжний інструмент НОМЕР_4 , який зазначений у договорі як електронний платіжний засіб позичальника ОСОБА_1 .
З наданого позивачем деталізованого розрахунку за договором позики № 461783 вбачається, що розрахунок складено ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» щодо позичальника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за договором, оформленим 14 липня 2024 року.
У розрахунку зазначено, що дата видачі кредиту - 14 липня 2024 року, сума кредиту - 3 500,00 грн.
Також у розрахунку зазначено додаткову угоду № 461783-10825 від 13 серпня 2024 року.
У розділі «Ставки відсотків» зазначено процентну ставку - 1,35 %, процентну ставку у пролонгації - 1,00 %, пеню - 3,00 %.
З розділу «Оплати» вбачається, що 13 серпня 2024 року о 13 годині 01 хвилині 15 секунд відповідачем здійснено оплату у сумі 367,50 грн. Інших оплат у цьому розділі розрахунку не зазначено. Загальна сума оплат за розрахунком становить 367,50 грн.
У розділі «Розрахунки» відображено, що 14 липня 2024 року за договором обліковано тіло кредиту у сумі 3 500,00 грн та цього ж дня нараховано проценти у сумі 47,25 грн.
У період з 14 липня 2024 року по 12 серпня 2024 року в розрахунку щоденно відображено нарахування процентів у сумі 47,25 грн, що відповідає ставці 1,35 % від суми кредиту 3 500,00 грн.
13 серпня 2024 року в розрахунку відображено оплату у сумі 367,50 грн у графі «Відсотки / КТ».
У період з 14 серпня 2024 року по 20 серпня 2024 року в розрахунку відображено нарахування процентів у сумі 52,50 грн за кожен день.
Починаючи з 21 серпня 2024 року розрахунок містить щоденне нарахування пені у сумі 105,00 грн. Таке нарахування відображено за кожен день у період з 21 серпня 2024 року по 25 жовтня 2024 року включно, а 26 жовтня 2024 року в розрахунку зазначено пеню у сумі 70,00 грн.
У період з 27 жовтня 2024 року по 29 листопада 2024 року розрахунок містить календарні дати без зазначення нових сум нарахувань.
У підсумковому рядку розрахунку зазначено: за тілом кредиту - дебет 3 500,00 грн, кредит 0,00 грн, залишок 3 500,00 грн; за процентами - дебет 1 785,00 грн, кредит 367,50 грн, залишок 1 417,50 грн; за пенею - дебет 7 000,00 грн, кредит 0,00 грн, залишок 7 000,00 грн.
Згідно з підсумковою частиною деталізованого розрахунку, загальна заборгованість за договором позики № 461783 станом на 29 листопада 2024 року становить 11 917,50 грн, що складається із залишку тіла кредиту 3 500,00 грн, залишку процентів 1 417,50 грн та залишку пені 7 000,00 грн.
У цьому ж розрахунку зазначено, що 29 листопада 2024 року право вимоги за кредитом відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
З наданої позивачем копії договору факторингу № 29112024 від 29 листопада 2024 року вбачається, що цей договір укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» як фактором та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» як клієнтом.
За умовами пункту 2.1 договору факторингу клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення.
Відповідно до пункту 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за умови виконання фактором вимог щодо перерахування суми фінансування, передбачених договором.
З витягу із додатку до договору факторингу № 29112024 від 29 листопада 2024 року вбачається, що до переліку боржників, права вимоги до яких відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», включено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 461783 від 14 липня 2024 року.
У витягу зазначено залишок боргу на дату відступлення права вимоги: загальна сума заборгованості - 11 917,50 грн, з яких 3 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 417,50 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 7 000,00 грн - заборгованість за пенею.
З платіжної інструкції № 10799 від 29 листопада 2024 року вбачається, що ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перерахувало на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» 726 980,53 грн з призначенням платежу: «Оплата за відступлення Фактору права вимоги, зг. Договору № 29112024 від 29.11.2024р. без ПДВ».
Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду.
Щодо меж розгляду справи, обов`язку доказування та оцінки доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають установленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наявних у справі. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
У цій справі позивач повинен довести факт укладення договору позики, факт надання відповідачу кредитних коштів, факт переходу до позивача права вимоги, а також розмір заборгованості, який заявлений до стягнення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, контррозрахунку заборгованості, доказів повернення кредитних коштів або сплати процентів понад суму, відображену в розрахунку позивача, до суду не подав.
Водночас сама по собі неявка відповідача у судове засідання та неподання ним відзиву чи контррозрахунку не звільняє позивача від обов`язку довести заявлені вимоги належними та допустимими доказами і не позбавляє суд обов`язку перевірити поданий позивачем розрахунок заборгованості на відповідність умовам договору та імперативним нормам закону.
Тому поданий позивачем розрахунок заборгованості не має для суду наперед встановленої сили та підлягає самостійній перевірці судом у межах заявлених позовних вимог.
Щодо укладення договору позики в електронній формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій, електронній формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі, у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».
За змістом Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір може укладатися шляхом обміну електронними повідомленнями, а електронний підпис одноразовим ідентифікатором є одним зі способів підписання електронного правочину.
На підставі ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на установлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З наданого позивачем договору позики № 461783 від 14 липня 2024 року вбачається, що договір укладено в електронній формі між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ОСОБА_1 . У договорі зазначено персональні та ідентифікаційні дані відповідача, його РНОКПП, адресу, номер телефону, електронну пошту, а також номер електронного платіжного засобу НОМЕР_4 .
У реквізитах договору зазначено, що від імені відповідача договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4wF7h7.
Довідка ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» про укладення договору та ідентифікацію підтверджує, що заявка на кредит була подана 14 липня 2024 року о 18 годині 43 хвилини, одноразовий ідентифікатор 4wF7h7 було відправлено позичальнику 14 липня 2024 року о 18 годині 50 хвилин, а введено позичальником та відправлено кредитору 14 липня 2024 року о 18 годині 51 хвилині.
Ці відомості узгоджуються між собою та з реквізитами самого договору, зокрема щодо особи позичальника, його РНОКПП, електронної пошти, номера телефону, електронного платіжного засобу та одноразового ідентифікатора.
Договір містить істотні умови позики: суму позики 3 500,00 грн, строк позики 30 днів, дату надання позики 14 липня 2024 року, дату повернення 13 серпня 2024 року, умови нарахування процентів, порядок повернення позики та реквізити сторін.
Тому суд доходить висновку, що факт укладення відповідачем договору позики № 461783 від 14 липня 2024 року з ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» доведений належними письмовими доказами.
Щодо надання кредитних коштів та виникнення обов`язку їх повернення.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона, позикодавець, передає у власність другій стороні, позичальникові, грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, суму позики, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За умовами договору позики № 461783 відповідачу надавалася позика у сумі 3500,00 грн строком на 30 днів, з датою повернення 13 серпня 2024 року.
Факт видачі кредитних коштів підтверджується довідкою про ідентифікацію, в якій зазначено, що перерахування грошових коштів позичальнику здійснено 14 липня 2024 року о 18 годині 51 хвилині, а також платіжною інструкцією / операцією щодо перерахування 3500,00 грн на платіжний інструмент НОМЕР_4 , тип платіжного інструменту MASTERCARD, отримувач - ОСОБА_2 .
Номер платіжного інструменту НОМЕР_4 , зазначений у платіжній інструкції, збігається з номером електронного платіжного засобу позичальника, вказаним у договорі позики.
Відповідач доказів того, що зазначені кошти ним не отримувалися, або доказів повернення тіла кредиту у сумі 3 500,00 грн до суду не подав.
За таких обставин суд вважає доведеним факт надання відповідачу кредитних коштів у сумі 3 500,00 грн та наявність у відповідача обов`язку повернути основну суму боргу.
Щодо переходу права вимоги до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином, відступлення права вимоги.
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона, фактор, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони, клієнта, за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи, боржника.
Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
З наданих матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2024 року між ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 29112024.
За пунктом 2.1 цього договору ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» зобов`язалося відступити ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» зобов`язалося їх прийняти та сплатити суму фінансування.
Відповідно до пункту 4.1 договору факторингу право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за умови виконання фактором вимог щодо перерахування суми фінансування, передбачених договором.
З витягу із додатку до договору факторингу № 29112024 вбачається, що до переліку боржників, права вимоги до яких відступлено ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», включено ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за кредитним договором № 461783 від 14 липня 2024 року.
У витягу зазначено загальну суму заборгованості на дату відступлення права вимоги - 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 417,50 грн - заборгованість за процентами, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 7 000,00 грн - заборгованість за пенею.
Платіжна інструкція № 10799 від 29 листопада 2024 року підтверджує перерахування ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» коштів з призначенням платежу: «Оплата за відступлення Фактору права вимоги, зг. Договору № 29112024 від 29.11.2024р. без ПДВ».
Отже, позивач довів набуття права вимоги до відповідача за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року, а тому ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є належним позивачем у цій справі.
Неповідомлення боржника про заміну кредитора саме по собі не припиняє зобов`язання боржника та не звільняє його від обов`язку виконати грошове зобов`язання. У такому випадку боржник має право виконати зобов`язання первісному кредитору, однак відповідач у цій справі не подав доказів виконання зобов`язання ні первісному, ні новому кредитору.
Щодо строку кредитування, недоведеності пролонгації та меж нарахування процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк /термін/ його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк /термін/.
За умовами пункту 2.2 договору позики № 461783 строк позики / строк договору / первісний строк кредитування становить 30 днів. У таблиці параметрів договору визначено дату надання позики - 14 липня 2024 року, а дату повернення позики - 13 серпня 2024 року.
Пунктом 2.3 договору передбачено, що процентна ставка 1,35 % на день є фіксованою та діє протягом строку договору, визначеного пунктом 2.2 договору, тобто протягом первісного строку кредитування.
Пунктом 6 договору передбачено, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики на підставі поданого до позикодавця звернення в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Цим же пунктом договору визначено, що продовження строку користування позикою здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, яка підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.
Отже, за змістом договору пролонгація не є автоматичною та не настає лише внаслідок сплати позичальником певної суми. Продовження строку користування позикою потребує окремого волевиявлення позичальника, оформленого шляхом укладення додаткової угоди в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.
У деталізованому розрахунку за договором позики зазначено додаткову угоду № 461783-10825 від 13 серпня 2024 року та процентну ставку у пролонгації 1,00 %. Водночас сама додаткова угода № 461783-10825 від 13 серпня 2024 року до матеріалів справи не долучена.
Також у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу одноразового ідентифікатора для підписання такої додаткової угоди, введення цього ідентифікатора відповідачем, погодження відповідачем нових умов строку користування позикою, строку пролонгації та розміру процентної ставки на період пролонгації.
Саме лише зазначення у деталізованому розрахунку про наявність додаткової угоди № 461783-10825 від 13 серпня 2024 року та про процентну ставку у пролонгації 1,00 % не є достатнім доказом належного укладення такої додаткової угоди відповідачем у спосіб, визначений пунктом 6 договору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а права кредитора в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України.
Зазначений підхід підтверджений Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16, у якій вказано, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України щодо виплати процентів до дня повернення позики може застосовуватися лише в межах погодженого сторонами строку кредитування, а право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
З урахуванням наведеного суд не має достатніх підстав вважати доведеним продовження строку кредитування після 13 серпня 2024 року. Тому договірні проценти за користування позикою підлягають перевірці та стягненню лише в межах первісного строку позики, визначеного договором, тобто з 14 липня 2024 року по 13 серпня 2024 року.
Щодо застосування обмеження денної процентної ставки.
Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» передбачено перехідне регулювання щодо граничного розміру денної процентної ставки.
Водночас зазначене перехідне регулювання підлягає застосуванню з урахуванням пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-IX, відповідно до якого положення цього Закону застосовуються до договорів про споживчий кредит, укладених до набрання чинності цим Законом, строк дії яких продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже, перехідні межі денної процентної ставки 2,5 % та 1,5 % стосуються перехідних правовідносин за договорами, укладеними до набрання чинності Законом № 3498-IX, строк дії яких продовжено після набрання ним чинності. Такі межі не застосовуються до нових договорів споживчого кредиту, укладених після 24 грудня 2023 року.
Договір позики № 461783 укладено 14 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX та після набрання чинності ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції цього Закону.
Тому до спірного договору підлягає застосуванню загальне імперативне обмеження, встановлене ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за яким максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Підстав для застосування до цього договору перехідних меж 2,5 % або 1,5 % суд не встановив.
Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною, сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом, нікчемний правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно зі ст. 217 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
У пункті 2.3 договору сторони визначили фіксовану процентну ставку у розмірі 1,35% на день протягом первісного строку кредитування 30 днів. У таблиці параметрів договору загальні витрати за позикою за весь строк дії договору визначені у сумі 1 417,50 грн, що відповідає нарахуванню 1,35 % на день від 3 500,00 грн протягом 30 днів.
Однак умова договору щодо денної процентної ставки у частині перевищення 1 % на день суперечить імперативному обмеженню, встановленому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими законом. Тому така умова в частині перевищення 1 % на день є нікчемною на підставі ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» і не підлягає застосуванню судом.
Це не має наслідком недійсності договору позики в цілому, оскільки договір може виконуватися без застосування умови про процентну ставку в частині, що перевищує дозволену законом межу. Відповідно проценти підлягають стягненню лише в межах первісного строку кредитування та максимально допустимої денної процентної ставки - 1 % на день.
Контрольний розрахунок процентів за первісний строк кредитування становить: 3500,00 грн ? 1 % ? 30 днів = 1 050,00 грн.
З деталізованого розрахунку за договором позики № 461783 вбачається, що 13 серпня 2024 року відповідач здійснив оплату у сумі 367,50 грн, яку позивач у своєму розрахунку зарахував у рахунок процентів.
Отже, залишок процентів, який може бути стягнутий з відповідача з урахуванням законодавчого обмеження максимальної денної процентної ставки та недоведеності пролонгації строку кредитування, становить: 1 050,00 грн - 367,50 грн = 682,50 грн.
Тому вимога позивача про стягнення процентів підлягає задоволенню частково - у сумі 682,50 грн. У частині стягнення процентів понад цю суму, тобто у розмірі 735,00 грн, слід відмовити.
Щодо пені / штрафних санкцій.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою, штрафом, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у процентах від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальникові було надано кредит, позику, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця, позикодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення. Неустойка, штраф, пеня та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем, позикодавцем.
Згідно з розрахунком позивача, до заявленої суми заборгованості включено 7 000,00 грн пені / штрафних санкцій. Деталізований розрахунок свідчить, що ці суми нараховані за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики у період дії воєнного стану.
Тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення 7 000,00 грн пені / штрафних санкцій слід відмовити.
Щодо остаточного розміру заборгованості.
Позивач заявив до стягнення 11 917,50 грн, з яких: 3 500,00 грн - основна сума боргу, 1 417,50 грн - проценти, 0,00 грн - комісія, 7 000,00 грн - штрафні санкції.
Суд визнає доведеним і таким, що підлягає стягненню, борг за тілом кредиту у сумі 3 500,00 грн, оскільки факт видачі кредиту підтверджений письмовими доказами, а доказів повернення цієї суми відповідач не подав.
Проценти підлягають стягненню частково - у сумі 682,50 грн, тобто в межах 1 % на день за 30 днів первісного строку кредитування, з урахуванням здійсненої відповідачем оплати 367,50 грн.
Пеня / штрафні санкції у сумі 7 000,00 грн стягненню не підлягають.
Отже, загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 3 500,00 грн + 682,50 грн = 4 182,50 грн.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 735,00 грн процентів та 7 000,00 грн пені / штрафних санкцій, а всього 7 735,00 грн, слід відмовити.
Висновок суду за результатами розгляду справи.
Оцінивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики підлягає частковому задоволенню.
З ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» слід стягнути заборгованість за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року у сумі 4 182,50 грн, з яких 3 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 682,50 грн - проценти.
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт /наданих послуг/, виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 461783 від 24 квітня 2026 року.
Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
На підтвердження таких витрат позивач надав договір № 42649746 про надання правової допомоги від 02 лютого 2026 року, укладений між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ФОП ОСОБА_3 , додаткову угоду № 461783 від 24 квітня 2026 року до цього договору, детальний опис виконаних робіт, акт про надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги від 24 квітня 2026 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10.
З додаткової угоди № 461783 від 24 квітня 2026 року вбачається, що правова допомога надавалася саме у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 .
З детального опису виконаних робіт та акта про надання послуг вбачається, що виконавцем зазначено такі роботи: письмова консультація клієнта щодо спірних правовідносин - 1 година, вартість 1 000,00 грн; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій - 1 година, вартість 1 500,00 грн; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 2 години, вартість 3000,00 грн; формування додатків до позовної заяви - 0,5 години, вартість 500,00 грн. Загальна вартість робіт становить 6 000,00 грн.
Актом про надання послуг від 24 квітня 2026 року підтверджено, що виконавець надав, а клієнт прийняв правову допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн. У цьому акті також зазначено, що клієнт претензій до обсягу, якості та строків виконання робіт не має.
Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідач до суду не подавав.
Разом з тим позовні вимоги задоволені частково: із заявлених до стягнення 11 917,50 грн суд дійшов висновку про стягнення 4 182,50 грн.
Тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 4 182,50 грн ? 2 662,40 грн / 11 917,50 грн = 934,38 грн.
Розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 4 182,50 грн ? 6 000,00 грн / 11 917,50 грн = 2105,73 грн.
Отже, з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» підлягають стягненню судові витрати у загальному розмірі 3 040,11 грн, з яких 934,38 грн - судовий збір, 2 105,73 грн - витрати на професійну правничу допомогу.
Інша частина понесених позивачем судових витрат залишається за позивачем у зв`язку з частковим задоволенням позову.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284, 354 ЦПК України, статтями 202, 203, 205, 207, 215, 217, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 549, 629, 1046, 1048, 1049, 1077, 1082 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за договором позики № 461783 від 14 липня 2024 року у розмірі 4 182,50 грн (чотири тисячі сто вісімдесят дві гривні п`ятдесят копійок), з яких:
- 3 500,00 грн (три тисячі п`ятсот гривень нуль копійок) - заборгованість за основною сумою боргу;
- 682,50 грн (шістсот вісімдесят дві гривні п`ятдесят копійок) - заборгованість за процентами.
У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 934,38 грн (дев`ятсот тридцять чотири гривні тридцять вісім копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 105,73 грн (дві тисячі сто п`ять гривень сімдесят три копійки).
Заочне рішення може бути переглянуте Володимирським міським судом Волинської області за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Володимирський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення відповідач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Інформація про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС», місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, код ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 09 червня 2026 року.

Суддя Ігор Вітер