П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/18472/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко Ольга Володимирівна 
Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В. 
02 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Ватаманюка Р.В. 
суддів: Боровицького О. А.  Курка О. П. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача - Житомирська митниця про визнання дій протиправними про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся із позовом до Житомирського окружного адміністративного суду, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.09.2024 "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено йому у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нездійснення переведення його на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити переведення його з пенсії за віком згідно з Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії з 16.09.2024, з врахуванням до його стажу державної служби періодів служби у лавах збройних сил з 21.10.1980 по 30.10.1982 та роботи в митних органах з 08.09.1994 по 30.08.2024, з врахуванням довідок Житомирської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.09.2024 № 7.19-1/22/10/7439 та №7.19-1/22/10/7436.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 08.10.2025 позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.09.2024. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити переведення позивача з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», перерахунок та виплату пенсії з 16.09.2024 з урахуванням до його стажу державної служби періодів служби у лавах Збройних Сил з 21.10.1980 по 30.10.1982 та роботи в митних органах з 08.09.1994 по 30.08.2024. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.
На думку скаржника посадові особи органів доходів і зборів, яким присвоюються спеціальні звання, не входять до категорії посад державної служби за змістом п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, крім того, військова служба не входить до складу стажу державної служби.
Також, апелянт зазначає, що станом на 01.05.2016 позивач не мав необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців;
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено, що 16.09.2024 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про переведення його з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХII і Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.
Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області її розглянуто за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви прийнято рішення о/р 9184150813530 від 24.09.2024 про відмову у перерахунку пенсії з підстав відсутності права.
Вважаючи протиправним отримане рішення про відмову у задоволенні його заяви, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним позовом за їх захистом.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі вказаної норми апеляційний суд не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.
Суд першої інстанції при ухваленні рішення в оскаржуваній частині виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позову виходячи з наступного.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
З 01.05.2016 набув чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, яким визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ).
За змістом ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія за віком призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10 і 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Отже обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18, у постановах Верховного Суду від 02.04.2020 у справі № 687/545/17, від 16.12.2021 у справі № 538/804/17.
Стаж державної служби до набрання чинності Законом України «Про державну службу» обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).
Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання.
За правилами п. 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Спеціальним законом, що визначає статус посадових осіб органів доходів і зборів, у тому числі органів митного контролю, є Митний кодекс України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 569 МК України працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями.
Згідно з ч. 1 ст. 588 МК України пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу", незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Вказана норма МК України прямо та однозначно встановлює, що період роботи посадових осіб органів доходів і зборів, навіть у період присвоєння їм спеціальних звань, зараховується до стажу державної служби.
Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.
Таким чином, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах зараховується до стажу державної служби, який дає право на набуття пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 (зразкова справа № 822/524/18) та постанові Верховного Суду від 10.07.2018 справа № 591/6970/16-а.
Із записів у трудовій книжці позивача убачається, що 09.06.1995 позивач прийняв присягу державного службовця та йому присвоювалися спеціальні звання та ранги державного службовця, зокрема:
- 24.06.1997 - інспектор митної служби 2 рангу;
- 24.06.1999 - інспектор митної служби 1 рангу;
- 01.04.2004 - інспектор митної служби 4 рангу;
- 25.06.2005 - інспектор митної служби 3 рангу;
- 28.11.2006 - інспектор митної служби 1 рангу;
- 11.09.2013 - 12 ранг державного службовця;
- 01.01.2014 - інспектор податкової та митної справи І рангу;
- 20.08.2015 - радник податкової та митної справи III рангу;
- 20.08.2018 - радник податкової та митної справи II рангу;
- 11.01.2020 - 5 ранг державного службовця;
- 01.07.2020 - радник митної служби II рангу.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлено, що стаж роботи позивача на посадах у митних органах становить понад 20 років.
Зважаючи на наведене, всі періоди роботи (служби) позивача в митних органах повинні зараховуватися до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».
Доводи апелянта про те, що п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону № 889-VIII виключає таких осіб з-під дії законодавства про державну службу, виявляються хибними при правильному застосуванні цієї норми. Вказана норма встановлює загальне правило про те, що дія Закону № 889-VIII не поширюється на осіб, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Саме такий інший закон - це МК України, у якому прямо зазначено, що період роботи посадових осіб органів доходів і зборів зараховується до стажу державної служби. Таким чином, принцип пріоритету спеціального закону над загальним вимагає застосування норм МК України.
Висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача в органах доходів і зборів (митних органах) входить до стажу державної служби, узгоджується з постановами Верховного Суду від 04.04.2018 у справі № 822/524/18 та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а, у яких прямо визнано право на такого роду стажевий облік для посадових осіб органів доходів і зборів.
Щодо питання про зарахування військової служби до стажу державної служби суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 19.06.1991 № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з абз. 2 п. 1 ст. 8 Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' № 2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2016 № 229, передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII.
Крім того, п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлює, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Порядок обчислення стажу державної служби від 03.05.1994 № 283 у редакціях, що діяли до набрання чинності Законом № 889-VIII, прямо передбачав, що до стажу державної служби включається час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.
До стажу державної служби включається також час строкової військової служби (абз.5 п. 3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283 в первісній редакції).
До стажу державної служби включається також час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях (абз.5 п.3 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 03.05.1994 № 283 в редакції постанови КМУ від 05.11.1999 № 2044).
Таким чином, законодавство, яке діяло на час розгляду питання про стаж до набрання чинності Законом № 889-VIII, передбачало зарахування військової служби до стажу державної служби. Застосування п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII означає, що період військової служби надалі зараховується до стажу державної служби.
Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області, рішенням якого відмовлено в призначенні пенсії.
Відтак, дії зобов`язального характеру щодо переведення позивача на пенсію за віком за нормами ст. 37 Закону України "Про державну службу" та зарахування до стажу державної служби періодів проходження служби має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення пенсії, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.
Щодо вимог про зобов`язання перевести на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок Житомирської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 12.09.2024 № 7.19-1/22/10/7439 та №7.19-1/22/10/7436, суд зазначає таке.
Відповідно до вимог п. 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Питання про встановлення факту наявності необхідного стажу державної служби у позивача станом на 01.05.2016 встановлено судом першої інстанції на підставі документів, подані позивачем: записів трудової книжки, військового квитка та довідок органів, в яких позивач працював.
З матеріалів справи вбачається, що позивач мав:
1) період військової служби з 21.10.1980 по 30.10.1982;
2) період роботи в органах доходів і зборів (митних органах) з 08.09.1994 по 30.08.2024.
Станом на 01.05.2016 позивач проходив службу в митних органах з 08.09.1994, тобто понад 21 рік, а також мав період військової служби, який відповідно до законодавства підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Таким чином, навіть без урахування подальшої роботи після 01.05.2016 стаж державної служби позивача перевищував 20 років, що відповідає вимогам пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII.
Скаржником не спростовано ці розраховані судом першої інстанції періоди, він не оспорює дані з записів трудової книжки позивача та його військового квитка.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з оцінкою доказів, наданою судом першої інстанції, однак колегія суддів не знаходить підстав для іншої оцінки цих доказів, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми для підтвердження відповідного стажу державної служби.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та є підставою для касаційного перегляду справи в порядку, передбаченому розділом VIII КАС України 

Головуючий	 		Ватаманюк Р.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Боровицький О. А.    Курко О. П.