ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/27537/25
Провадження № 22-ц/820/929/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за апеляційною скаргою  ОСОБА_2  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року,

встановив:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
ОСОБА_1 зазначила, що за судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року №686/27381/24 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2024 року та до повноліття дитини. З 15 листопада 2024 року цей судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (виконавче провадження №76536566). ОСОБА_2 не сплачував аліменти на дитину, внаслідок чого за період з 8 жовтня 2024 року по 1 серпня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 30 078 грн 09 коп. Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України (далі – СК України) позивачка має право на стягнення з ОСОБА_2 неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року сума нарахованої пені склала 39 871 грн 74 коп., однак ця сума не може перевищувати 100% заборгованості.
За таких обставин ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 30 078 грн 09 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 30 078 грн 09 коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 за період з 15 листопада 2024 року по 1 серпня 2025 року та 4 000 грн витрат на правничу допомогу.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1 211 грн 20 коп. судового збору.
Суд керувався тим, що за період з 15 листопада 2024 року (з дня відкриття виконавчого провадження) по 1 серпня 2025 року ОСОБА_2 допустив заборгованість за аліментами в сумі 30 078 грн 09 коп. Оскільки ця заборгованість виникла з вини відповідача, то ОСОБА_1 має право на неустойку (пеню) у розмірі 39 871 грн 74 коп., але розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків заборгованості за аліментами. У зв`язку з розглядом справи ОСОБА_1 понесла обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн, але, враховуючи обсяг участі адвоката в судових засіданнях (1 година), розмір відшкодування цих витрат слід зменшити до 4 000 грн. Також з ОСОБА_2 у дохід держави необхідно присудити судовий збір.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_2 не був обізнаний про стягнення з нього аліментів за судовим наказом і погасив заборгованість за аліментами на момент розгляду справи. Оскільки вина ОСОБА_2 у виникненні заборгованості за аліментами відсутня, то на нього не може бути покладений обов`язок зі сплати неустойки (пені). Крім того, відповідач здійснює утримання старшого сина ОСОБА_4 і надає матеріальну допомогу батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 як особам з інвалідністю. Водночас у ОСОБА_1 перед Пасічником існує заборгованість за аліментами на старшого сина ОСОБА_4 . Отже з урахуванням матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 розмір неустойки (пені) підлягає зменшенню.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2. Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає повною мірою.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. При цьому суд не застосував правильно норми статті 196 Сімейного кодексу України (далі – СК України).
У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права оскаржуване рішення суду в частині розміру неустойки (пені) підлягає зміні.
Також суд апеляційної інстанції має змінити розподіл судових витрат.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 і ОСОБА_1 є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За судовим наказом Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 жовтня 2024 року №686/27381/24 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 8 жовтня 2024 року та до повноліття дитини.
З 15 листопада 2024 року цей судовий наказ перебуває на примусовому виконанні в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (виконавче провадження №76536566).
Згідно з довідкою про нарахування та сплату аліментів від 1 вересня 2025 року №96534 розмір заборгованості ОСОБА_2 за аліментами за період з 8 жовтня 2024 року до 31 липня 2025 року склав 30 078 грн 09 коп.
У серпні 2025 року ОСОБА_2 погасив цю заборгованість.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору – судом.
Як передбачено статтею 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що одним із основних обов`язків батьків є матеріальне утримання дитини, тобто забезпечення дитини мінімально необхідними благами, які необхідні для її життя та виховання.
У разі ухилення батьків від виконання зобов`язання утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття суд може присудити з них на користь іншого з батьків або законного представника, з яким проживає дитина, кошти на її утримання (аліменти).
У разі виникнення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), виконавець обчислює її розмір виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Один із батьків, із якого присуджені аліменти, зобов`язаний сплачувати їх, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до боржника передбаченої законом відповідальності. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2021 року у справі №636/3546/17).
Неустойка (пеня) може бути стягнута з особи, яка є винною в ухиленні (простроченні) сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.
У разі несплати аліментів у поточному місяці з 1 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне за собою відповідальність у вигляді неустойки. 
Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. 
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць множиться на кількість днів заборгованості та на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. 
Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2021 року (справа №636/3546/17) зазначив, що з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд вправі зменшити розмір неустойки.
Зібрані докази вказують на те, що у період з 8 жовтня 2024 року до 31 липня 2025 року ОСОБА_2 не виконував належним чином судове рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідач допустив прострочення сплати аліментів, у зв`язку з чим в указаний період виникла заборгованість у розмірі 30 078 грн 09 коп. У серпні 2025 року ОСОБА_2 погасив цю заборгованість у повному обсязі.
ОСОБА_2 не спростував свою вину у виникненні заборгованості за аліментами на дитину, а сторони не оспорюють розмір нарахованих державним виконавцем і сплачених боржником аліментів.
Суд першої інстанції обґрунтовано керувався тим, що заборгованість за аліментами виникла з вини ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_1  має право на отримання неустойки (пені).
Твердження ОСОБА_2 про відсутність його вини у виникненні заборгованості за аліментами не відповідають фактичним обставинам справи.
Оскільки розмір неустойки (пені) не може перевищувати 100 відсотків простроченої заборгованості за аліментами, то суд першої інстанції правомірно керувався тим, що нарахована ОСОБА_2 неустойка (пеня) не може перевищувати 30 078 грн 09 коп.
Водночас суд першої інстанції не врахував повною мірою відомості щодо особи боржника. Так, ОСОБА_2 утримує старшого сина сторін ОСОБА_4 , оплачує його навчання та проживання в іншому місті, надає матеріальне забезпечення молодшому сину сторін ОСОБА_3 , а також батькам похилого віку ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Наразі ОСОБА_2 погасив заборгованість за аліментами.
За таких обставин, із урахуванням матеріального та сімейного стану ОСОБА_2 , апеляційний суд дійшов висновку про зменшення розміру стягуваної з нього неустойки (пені) до 10 000 грн.

3.Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

При вирішенні спору суд першої інстанції застосував неправильно норми чинного законодавства та зробив помилковий висновок щодо розміру присудженої з відповідача неустойки (пені), а тому ухвалене ним рішення підлягає зміні.
З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 10 000 грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину.
Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Щодо судових витрат

Вирішуючи питання щодо зміни розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов ОСОБА_1 , яка відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, заявлено з ціною 30 078 грн 09 коп. і задоволено на суму 10 000 грн, тобто на 33,25% (10000,00?100:30078,09).
У зв`язку з цим, із ОСОБА_2 на користь держави слід присудити 402 грн 72 коп. судового збору за подання позову (3028?0,4?33,25%).
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено на 66,75% (100,00-33,25), а тому ОСОБА_2 має бути відшкодовано за рахунок держави сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 212 грн 72 коп. (1816,80?66,75%).
Враховуючи вимоги частини десятої статті 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає можливим звільнити ОСОБА_2 від сплати на користь держави судового збору за подання позову та відшкодувати ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 810 грн (1212,72-402,72).
На підставі договору про надання правничої допомоги від 2 вересня 2024 року №32/24 (а.с. 32-34) адвокатка Янюк К.М. надавала ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. За умовами цього договору розмір гонорару адвоката визначається актом виконаних (наданих) робіт (послуг).
Із акта про надання правової допомоги (юридичних послуг) та виконаних робіт (наданих послуг) від 22 вересня 2025 року №32/24/2 (а.с.35) слідує, що адвокатка Янюк К.М. надала позивачці ОСОБА_1 юридичні послуги на суму 5 000 грн.
Згідно з довідкою адвокатки Янюк К.М. від 22 вересня 2025 року (а.с. 36) позивачка ОСОБА_1 здійснила оплату цих послуг.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що з урахуванням обсягу участі адвокатки Янюк К.В. в судових засіданнях (1 година), розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 4 000 грн. Цей висновок суду сторонами не оспорюється.
На підставі договору про надання правничої допомоги від 3 квітня 2026 року (а.с. 225-226) адвокатка Янюк К.М. надавала ОСОБА_1 професійну правничу допомогу в апеляційному суді. При цьому сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 3 000 грн.
Згідно з довідкою адвокатки Янюк К.М. від 6 квітня 2026 року (а.с. 227) позивачка ОСОБА_1 здійснила оплату цих послуг.
ОСОБА_2 не заявляв клопотання про зменшення розміру указаних судових витрат у зв`язку з невідповідністю їх критеріям співмірності адвокатських послуг.
Відтак, у зв`язку з розглядом справи позивачка ОСОБА_1 понесла обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн (4000+3000).
Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено на 33,25% (10000,00?100:30078,09), то з ОСОБА_2 на її користь слід стягнути 2 327 грн 50 коп. витрат на професійну правничу допомогу (7000?33,25%).

Керуючись статтями 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2  задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 січня 2026 року в частині розміру неустойки (пені) та розподілу судових витрат змінити.
Стягнути з ОСОБА_2  (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_2 ) 10 000 гривень неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів і 2 327 гривень 50 копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього – 12 327 гривень 50 копійок.
Відшкодувати з Державного бюджету України на користь  ОСОБА_2  (місце проживання – АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) 810 гривень судового збору за подання апеляційної скарги.
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: О.І. Ярмолюк

Л.М. Грох

Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Порозова І.Ю.  
Доповідач – Ярмолюк О.І.       Категорія 50