ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА	

справа № 753/4310/25
провадження № 2/753/5524/25
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Гайової С.Г., представника позивача - адвоката Данилова Ю.В., розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на житловий будинок,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат Данилов Юрій Валентинович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, загальною площею 41,3 кв.м., житловою 14,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером 8000000000:90:238:0179.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на земельній ділянці площею 0,15 га, яка знаходилась в особистому користуванні ОСОБА_2 (матері ОСОБА_3 ) у 1928 році було збудовано будинок. Відповідно до акту про пожежу від 10 січня 2011 року, пожежею знищено приватний житловий будинок у м. Києві, який належав ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець померлої ОСОБА_4 нотаріально посвідченою заявою від 03 серпня 2011 року дала згоду та не заперечувала проти відведення земельної ділянки, кадастровий номер 90:238:043, у власність під забудову із лишків наданої їй у користування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із виходом на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 .
Як зазначає позивач, у подальшому на місці згорівшого будинку він у 2014 році реконструював будинок, що згорів, з такими самими показниками як і попередній загальною площею 41,3 кв. м, житловою площею 14,4 кв.м.
Рішенням Київської міської ради №220/1085 від 05 березня 2015 року позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,07 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою (додаток до рішення).
Згідно з Висновком № 18-0142-В Департамент містобудування та архітектури, погодив проекту землеустрою та вважав за можливе використовувати в подальшому зазначену земельну ділянку для вищевказаних цілей, за умови дотримання вимог пункту 3 статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Позивач зазначає, що згідно з Довідкою про показники об`єкта нерухомого майна, виданою ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації» №142 від 20 липня 2015 року, за результатами проведеної технічної інвентаризації будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , має такі показники: Житловий будинок літ. «А» загальна площа - 41,3 кв.м, житлова площа - 14.4 кв.м.
24 червня 2016 року позивач звернувся до Департаменту земельних ресурсів із заявою у кадастровій справі А-22459, у якій повідомив, що він господарським способом побудував житловий будинок, майно інших осіб на земельній ділянці відсутнє, що після оформлення права власності на земельну ділянку, будуть подані документи для прийняття в експлуатацію даного будинку, оскільки оформлення права власності на нерухоме майно неможливе без оформлення права власності на земельну ділянку.
Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві 24 січня 2020 року зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:238:0179, площею 0,07 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Згідно із технічним звітом від 19 серпня 2024 року експерта з технічного обстеження будівель і споруд Ю. Воробйова КБКО-19/08/2024-ТО, житловий будинок літера А за адресою: АДРЕСА_1 », відповідає вимогам надійної та безпечної експлуатації та придатний до подальшої експлуатації за призначенням.
Листом за вих. № 05702-5728 від 26 квітня 2024 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), повідомив позивача про розгляд проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:90:238:0179, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0700 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), Кадастрова справа 694702772, та наявність зауважень до нього, зокрема, відсутність зареєстрованого права власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці і контури якого відображені на кадастровому плані земельної ділянки. 
Заявою від 08 жовтня 2024 року позивач звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якою просив надати будівельний паспорт на об`єкт нерухомого майна та зареєструвати будівельний паспорт в Реєстрі будівельної діяльності і надати реєстраційний номер документа. У відповідь на вказану заяву позивача, Департамент містобудування та архітектури відмовив у його наданні у зв`язку із неподанням повного пакета документів, а саме відсутності права власності або користування земельною ділянкою.
Як стверджує позивач, здійснене позивачем самочинне будівництво (відновлення згорівшого будинку) не порушує права інших осіб, самочинне будівництво має поштову адресу і позивач звертався до компетентних державних органів щодо прийняття забудови до експлуатації та оформлення права власності, однак не зміг оформити документи через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
Враховуючи, що не існує законної процедури оформлення права власності на нерухоме майно, збудоване без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, при відсутності оформлення у встановленому законом порядку права власності або права користування земельною ділянкою, на якій збудовано будинок, позивач просить захистити його порушені права шляхом визнання за ним права власності на реконструюваний будинок.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 січня 2026 року позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2026 року відкрито провадження у справі № 753/4310/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 07 квітня 2026 року, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).
18 лютого 2026 року відкладено розгляд справи на 04 березня 2026 року.
16 березня 2026 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що питання набуття права власності на об`єкти нерухомого майна вирішується відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та інших нормативно-правових актів, а надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється у встановленому порядку на підставі відповідного рішення Київської міської ради. З урахуванням наданих суду матеріалів, Київська міська рада просила розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України.
30 березня 2026 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав пояснення по суті спору, в яких вказав, що рішенням Київської міської ради від 05 березня 2015 року № 220/1085 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки громадянину ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», позивачеві було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,07 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (код земельної ділянки 90:238:179к). При цьому, третя особа зауважує, що отримання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, у підтвердження чого посилається на правові позиції, висловлені у постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року у справі № 815/5987/14 та постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 545/808/17.
Отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або у користування є лише першою стадією у процедурі вирішення питання про передачу земельної ділянки зацікавленій особі. Надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку (у підтвердження цієї позиції третя особа звертає до висновку щодо застосування норм права, наведеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц).
Департамент вказує, що ОСОБА_1 звернувся із заявою, яка зареєстрована 18 квітня 2024 року за № 694702772, про передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8:000000000:238:0179, за результатами розгляду якого Департамент надав позивачу відповідь від 26 квітня 2024 року № 05702-5728, у якому зазначив, що опрацювання порушеного питання буде здійснено після усунення зауважень, зазначених у листі і які станом на дат вирішення спору позивач не усунув.
Ухвалою суду від 07 квітня 2026 року підготовче провадження у справі № 753/4310/25 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 12 травня 2026 року.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.
Як свідчать матеріали справи, згідно з архівним витягом з погосподарської книги за 1950-1953 роки Бортницької сільської ради народних депутатів і виконкому с. Бортничі, Бориспільського району від 28 березня 2011 року, у особистому користуванні ОСОБА_2 перебувала земельна ділянка площею 0,15 га, рік забудови будинку - 1928.
10 січня 2011 року пожежею знищено приватний житловий будинок у АДРЕСА_3 разом з майном, що засвідчено Актом про пожежу від 10 січня 2011 року.
Нотаріально посвідченою заявою від 03 серпня 2011 року ОСОБА_3 як єдиний спадкоємець померлої ОСОБА_4 дала згоду та не заперечувала проти відведення земельної ділянки, кадастровий номер 90:238:043, у власність під забудову із лишків наданої їй у користування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 із виходом на АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 .
Рішенням Київської міської ради від 03 вересня 2015 року вулицю Горького перейменовано на вулицю Кирила Осьмака.
Як зазначає позивач, у 2014 році реконструював будинок, що згорів, з такими самими показниками як і попередній загальною площею 41,3 кв. м, житловою площею 14,4 кв.м.
Рішенням Київської міської ради №220/1085 від 05 березня 2015 року позивачеві надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,07 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою (додаток до рішення).
Згідно з Висновком № 12-0142-В Головне управління містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не заперечувало проти відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування садибного житлового будинку , господарських будівель і споруд та в подальшому погодило його.
Згідно з Довідкою про показники об`єкта нерухомого майна №142 від 20 липня 2015 року, виданою ТОВ «Бюро Технічної Інвентаризації», за результатами проведеної технічної інвентаризації будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , має такі показники: Житловий будинок літ. «А» загальна площа - 41,3 кв.м, житлова площа - 14.4 кв.м.
24 червня 2016 року позивач звернувся до Департаменту земельних ресурсів із заявою у кадастровій справі А-22459, у якій повідомив, що він господарським способом побудував житловий будинок, майно інших осіб на земельній ділянці відсутнє, що після оформлення права власності на земельну ділянку, будуть подані документи для прийняття в експлуатацію даного будинку, оскільки оформлення права власності на нерухоме майно неможливе без оформлення права власності на земельну ділянку.
Жилий будинок АДРЕСА_3 на праві власності не зареєстровано, що підтверджується інформаційною довідкою КП «КМ БТІ» від 04 жовтня 2016 року.
Відповідно до витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, Головне управління Держгеокадастру у м. Києві 24 січня 2020 року зареєструвало земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:90:238:0179, площею 0,07 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
Згідно із технічним звітом від 19 серпня 2024 року експерта з технічного обстеження будівель і споруд Ю. Воробйова КБКО-19/08/2024-ТО, за результатом обстеження будівельних конструкцій та інженерних систем об`єкту: «Житловий будинок літера А за адресою: АДРЕСА_1 »:
- несучі та огороджувальні конструкції, інженерні системи об`єкту: «Житловий будинок літера А за адресою: АДРЕСА_1 » знаходяться в нормальному технічному стані - категорія 1 (ДСТУ-Н Б В. 1.2-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану». Київ, ДП «УкрНДНЦ» 2017р). Відсутні дефекти та пошкодження, які знижують несучу здатність та довговічність або перешкоджають нормальній експлуатації.
- в цілому загальний технічний стан об`єкту: «Житловий будинок літера А за адресою: АДРЕСА_1 » - нормальний - категорія 1 (ДСТУ-Н Б В.1.2-18:2016 «Настанова щодо обстеження будівель і споруд для визначення та оцінки їх технічного стану». Київ, ДП «УкрНДНЦ» 2017р).
- житловий будинок літера А, за адресою: АДРЕСА_1 » збудований у відповідності до основних вимог ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».
- об`єкт: «Житловий будинок літера А за адресою: АДРЕСА_1 », відповідає вимогам надійної та безпечної експлуатації та придатний до подальшої експлуатації за призначенням.
Згідно до Довідки про показники об`єкта нерухомого майна, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «АКРОПРОМ», відповідно до проведеної інвентаризації від 12.08.2024 року, житловий будинок літери "А" за адресою АДРЕСА_1 , має такі показники: загальна площа - 41,3 кв.м., житлова площа - 14,4 кв.м., документи, які надають право на виконання будівельних робіт не надавались.
Листом за вих. № 05702-5728 від 26 квітня 2024 року Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), повідомив позивача про розгляд проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки кадастровий номер 8000000000:90:238:0179, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0700 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастрова справа 694702772, та наявність зауважень до нього, зокрема, необхідність внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про право власності на житловий будинок, що розташований на земельній ділянці і контури якого відображені на кадастровому плані земельної ділянки.
Заявою від 08 жовтня 2024 року позивач звернувся до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), якою просив надати будівельний паспорт на об`єкт нерухомого майна та зареєструвати будівельний паспорт в Реєстрі будівельної діяльності і надати реєстраційний номер документа.
У відповідь на вказану заяву позивача, Департамент містобудування та архітектури відмовив у його наданні у зв`язку із неподанням повного пакета документів.
Враховуючи неможливість оформити у встановленому порядку права на земельну ділянку і будинок, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті).
Згідно з положеннями статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
За змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.
Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно.
З матеріалів справи слідує, що позивач не є власником земельної ділянки по АДРЕСА_1 , не був власником знищеного пожежею будинку на цій земельній ділянці. 
Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).
У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Право власника на забудову земельної ділянки здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).
Відповідно до змісту частин першої четвертої статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. У разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.
Згідно з частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
З огляду на спеціальне застереження, наведене у частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17).
Як передбачено частинами третьою, четвертою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята цієї статті)
Як виснував Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 2-962/2009, суд має повноваження визнавати право власності на об`єкт самочинного будівництва виключно у двох випадках: право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно; на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб.
У пункті 6.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 916/2791/13 викладено висновок, що формулювання положень статті 376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею.
Зважаючи на те, що земельна ділянка позивачу під уже збудоване нерухоме майно не виділялася, власник земельної ділянки свої згоди на визнання права власності на нерухоме майно за позивачем не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності.
З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. 
Керуючись статтями 2, 12, 13, 89, 141, 258, 263, 265, 268, 354-356 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання права власності на житловий будинок відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 25 травня 2026 року.

Суддя           Олександр ЯКУСИК