Справа № 214/1382/26 
2/212/4312/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі:
головуючого судді – Рибкіної Н.М.,
за участю секретаря судового засідання – Ніколенко К.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з неї заборгованість у розмірі 15880,00 грн.,судовий збір 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу 6000,00 грн. Позов мотивує тим, що 28.12.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 25.12.2020-100000401 у відповідності до якого їй надано у кредит 8 000 гривень, з первинним строком користування -14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/«Стандарт»; Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строків; Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків; Первинний період користування кредитом - 14 днів з дати надання, проценти за цей період в розмірі 2 240,00 грн. сплачуються до 10.01.2021 року. Максимальний розмір процентів за договором становить 16000 грн, після досягнення чого проценти не нараховуються. 
Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 відповідно до якого останньому перейшло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за кредитним договором № 25.12.2020-100000401 від 28.12.2020. Внаслідок неналежного виконання умов вказаного договору у відповідача перед позивачем станом на 19.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 15880.00 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 8000.00 грн. та за відсотками – 7880.00 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, а також судові витрати у сумі 2662.40 грн судового збору та 6 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Представник позивача одночасно з позовними вимогами просить про розгляд справи за відсутності представника, проти заочного розгляду справи не заперечує, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив, в якому відповідач позовні вимоги визнає частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача: 8 000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту та 2 240,00 грн. – заборгованості за відсотками.
З розрахунком Позивача щодо розміру заборгованості за кредитом Відповідач не погоджується, так як відповідно до п.2 Паспорту споживчого кредиту №25.12.2020-100000401 від 28.12.2020 року , сума кредиту складає 8 000.00 гривень. Відповідно до п.2 Паспорту споживчого кредиту №25.12.2020-100000401 від 28.12.2020 року, строк кредитування 14 днів. Відповідно до Підтвердження укладання кредитного договору №25.12.2020 100000401 від 28.12.2020 року, фіксована процентна ставка 2% за 1 (один) день користування Кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. Таким чином, зазначає, що проценти первинним кредитодавцем нараховані поза межами кредитного договору та не можуть бути стягнені, а вимога про стягнення відсотків, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦПК України не заявлялись. Щодо розміру витрат на професійну допомогу, зазначає, що він не співмірний зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову і є завищеним, вважає справедливим розмір витрат у 3000 гривень. Крім того, зазначає, що відповідачем понесені витрати у розмірі 3000 грн на правову допомогу у розмірі 3000 грн, яку просить стягнути з позивача.
У зв`язку з неявкою сторін та у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку про таке.
Судом встановлено, що 28.12.2020 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 25.12.2020-100000401 шляхом підписання Заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти).
Відповідно до умов кредитного договору, ОСОБА_3 надано кредит у розмірі 8000 гривень строком на 14 календарних днів з дати надання (первинний строк). Сума кредиту у розмірі 8 000 гривень та проценти у розмірі 2240 гривень сплачуються до 10.01.2021 року.
Пролонгація строку користування кредитом здійснюється позичальником шляхом сплати ним процентів за весь попередній строк користування кредитом, що надає право позичальнику повернути кредит в останній день пролонгованого строку зі сплатою процентів за цей пролонгований строк. Пролонгований строк дорівнює первинному строку та обраховується з дня сплати процентів, вказаних в цьому абзаці. Кількість пролонгацій не обмежена, однак, право на пролонгацію втрачається, якщо в результаті пролонгації загальна сума процентів за договором досягне максимального розміру.
Максимальний розмір процентів за договором (сумарно процентів «Економ» та процентів «Стандарт») становить 16 000 гривень. Після досягнення максимального розміру проценти не нараховуються.
Фіксована процентна ставка «Економ» становить 2% за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується протягом первинного та пролонгованого строків.
Фіксована процентна ставка «Стандарт» - 2,5% за 1 (один) день/днів користування кредитом, застосовується після/в період закінчення первинного та пролонгованого строків.
Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 881,64% річних.
Вказана Заявка підписана ОСОБА_3 одноразовим ідентифікатором «F319» (а.с.39-41).
Згідно з пунктом 1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 28.12.2020 року, за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума кредиту, тип кредиту, строк, на який надається кредит, та проценти за користування кредитом встановлюється у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
У пункті 8.1 пропозиції зазначено, що цей договір набирає чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі кредитора від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитора на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації в інформаційній системі кредитора.
У цій Пропозиції зазначено, що кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови:
- дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на сайті кредитора;
- заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрана ним на конкретних умовах та їх схвалення кредитором;
- відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с.61-64).
Також ОСОБА_3 28 грудня 2020 року підписано Паспорт споживчого кредиту, у пункті 3 якого зазначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 24 000 гривень (а.с.43).
На підтвердження факту надання ОСОБА_3 кредитних коштів у розмірі 8 000 гривень та користування ними позивачем надано довідку №336999830 від 28 грудня 2020 року та виписку (карточку субконто боржника) (а.с.69,16-21).
Між ТОВ "Споживчий Центр" та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 301121-1 від 30.11.2021 відповідно до якого останнім перейшло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 25.12.2020-100000401 (а.с.27-33; 38;65-67)
До договору долучено Реєстр прав вимог № 1 ( Додаток до Договору факторингу № 301121-1 від 30.11.2021) де за № 370 зазначено, що ОСОБА_3 має борг за договором № № 25.12.2020-100000401 у розмірі 15880 грн ( а.с.65-67).
З довідки про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №25.12.2020-100000401 від 28.12.2020 року, виданої ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» 19.11.2025 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 становить 15880 гривень: 8 000 гривень – заборгованість за тілом кредиту; 7880 гривень – заборгованість за відсотками (а.с.24).
Оскільки ОСОБА_3 свої зобов`язання за договором позики щодо повернення коштів та сплати процентів не виконала, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», як новий кредитор, звернулося до суду з даним позовом про стягнення заборгованості.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Такий правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі №234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20.
Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події.
Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитних договорів у відповідності до їх умов та вимог законодавства.
У частині першої статті 512 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі статтею 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Відповідачем не оспорюється факт укладення договору та сума тіла кредиту, однак стверджується, що строк кредиту становив 14 днів.
Обґрунтовуючи розмір заборгованості ТОВ «Новий колектор» у позовній заяві та у розрахунку заборгованості посилалося на те, що заборгованість ОСОБА_3 за тілом кредиту становить 8 000 гривень, що свідчить про те, що отримані кошти не були повернуті позичальником, а заборгованість за процентами – 7880 гривень.
При цьому позивач зазначає, що ОСОБА_3 частково сплатила кошти в розмірі 8120 гривень і вказана сума була спрямована на погашення процентів, що підтверджує довідка субконто.
У загальному підсумку позивач просить стягнути з відповідачки 15880 гривень, що становить різницю між загальною вартістю кредиту та сплаченими процентами.
Доводи ОСОБА_3 про те, що проценти нараховані поза межами визначеного договором строку кредитування відхиляються судом, оскільки ґрунтуються на помилковому сприйнятті відповідачем зазначених вище умов кредитного договору, зокрема, щодо можливості пролонгації строку користування кредитом.
Заявлена до стягнення сума заборгованості не перевищує орієнтовну загальну вартість кредиту, яка узгоджена сторонами при укладенні договору.
Таким чином, стороною відповідача розрахунок заборгованості не спростовано та не надано доказів виконання боргових зобов`язань.
Відтак, ОСОБА_1 не виконала зобов`язань, визначених кредитним договором, порушила умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. За вказаних обставин, суд вважає доведеним та обґрунтованим наявність у відповідача заборгованості в розмірі 15880. 00 грн., яка підлягає стягненню.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662.40 гривень.
Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: договір про надання правничої допомоги № 07/24-НК від 02.07.2024 року (а.с.25-26), додаткову угоду №4 до договору про надання правничої допомоги від 14.08.2024 року, де зазначено, що «Адвокатське об`єднання «ЛЕКС ВЕТІТАС» надає позивачу правову допомогу (а.с. 34-35), , додаткову угоду № 17 до договору про надання правової допомоги від 03.04.2025 року у відповідності до якого гонорар «Адвокатського об`єднання «ЛЕКС ВЕТІТАС» складає 6 000,00 грн (а.с. 36), додаткову угоду № 19 до договору про надання правничої допомоги від 16.04.2025 року (а.с. 37).
Представником відповідача заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю зі складністю справи, позовна заява є типовою, вартість послуг є необгрунтовано завищеною, просив зменшити їх розмір до 3000,00 грн.
При стягненні витрат на правову допомогу суд враховує обставини справи, її значення для позивача, категорію справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховує принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.
Відповідач теж просив стягнути з позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ч.1, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, витрати на правову допомогу понесені відповідачем у справі з позивача не стягуються.
Керуючись ст.ст. 207, 610, 626, 627, 628, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про споживче кредитування», ст.ст. 12, 13, 19, 80, 81, 82, 89, 131, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за кредитним договором № 25.12.2020-100000401 від 28.12.2020 року у розмірі 15880,00грн ( п`ятнадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» судовий збір в сумі 2662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн ( три тисячі гривень 00 копійок)..
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», місцезнаходження юридичної особи: 01133, м. Київ, вул. Алмазова Генерала, буд. 13 офіс 601, код ЄДРПОУ 43170298;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Повний текст рішення складено 09.06.2026 року.

Суддя: Н. М. Рибкіна