Справа №: 343/131/26 
Провадження №: 2/343/324/26 
Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 травня 2026 року м.Долина 

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді - Тураша В. А.,
секретаря - Лукань О.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу, суд -
В С Т А Н О В И В:
Позивачка ОСОБА_1 , 26.01.2026 звернулася в Долинський районний суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу, в якому просить ухвалити рішення, яким: 
розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 червня 2025 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Братислава-Ружинов Словацької Республіки, актовий запис № 105, том 50, сторінка 121;
після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 ,
 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін;
визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю -  ОСОБА_1 ;
понесені судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивачки.
Свої вимоги мотивує тим, що 15 червня 2025 року вона, ОСОБА_1 , зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 .
Відповідач на час укладення шлюбу проживав на території Словацької Республіки.
В неї з відповідачем народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Малолітня донька зареєстрована та фактично проживає з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Певний період після того, як вони з відповідачем зареєстрували шлюб, їх спільне подружнє життя складалося добре, у них народилася донька. Між ними було взаєморозуміння.
Однак, з часом між ними все частіше й частіше стали виникати суперечки. Вони перестали розуміти один одного. Все це завдає їй моральних страждань.
Відтак, спільне їх з відповідачем подружнє життя є неможливим, оскільки життя в шлюбі є нестерпним, чвари, поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Наслідки постійних суперечок та сімейних негараздів почали негативно відображатися на можливості збереження сім`ї, оскільки відповідач повністю нехтує сімейними цінностями, що кожен раз спричиняє їй душевні страждання.
Це остаточно підірвало основу сімейного життя і спільне проживання
з відповідачем в одному шлюбі є неможливим. Крім цього, у них різні погляди на вирішення тих, чи інших питань, які постають у їх спільному подружньому житті.
Фактично шлюбні відносини між ними вже припинені, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує тільки формально.
Розлади в сім`ї носять стійкий та тривалий характер - з серпня 2025 року, а особливо відносини загострились після народження дитини.
Відтак, вона прийняла рішення про звернення до суду із цією заявою.
Отже, вони з відповідачем проживають окремо, спільного побуту не ведуть та не вважають себе подружжям.
Відповідно примирення неможливе. До подання позову про розірвання шлюбу, вона вживала заходів щодо примирення з відповідачем, однак це не дало жодного результату.
Подальше спільне життя її з відповідачем, як подружжя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам.
У зв`язку із реєстрацією шлюбу нею було змінено прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». За своїм переконанням, після розірвання шлюбу, вона бажає й надалі йменуватися прізвищем « ОСОБА_5 ».
Усі обов`язки щодо утримання, виховання та забезпечення доньки,
здійснює вона. 
Відповідно, вона не може досягти згоди з відповідачем з ким із батьків
повинна залишитись проживати донька після розірвання шлюбу, а тому
змушена звернутися до суду щодо вирішення цього питання.
Отже, вона як мати малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з нею.
Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов`язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати.
Позивачка не має наміру перешкоджати відповідачу у здійсненні його прав та обов`язків щодо їх доньки.
Вона працевлаштована, однак станом на сьогодні знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. До декрету вона працювала вчителем математики Яворівської гімназії Долинської міської ради Івано-Франківської області.
Враховуючи фактичні обставини справи та вік дитини, визначення місця
проживання дитини разом із матір`ю є обґрунтованим та відповідає інтересам дитини.
Шлюб між сторонами укладений за межами України. Відповідно до ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб, укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, визнається дійсним в Україні за умови додержання вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу, що підтверджується належними доказами.
Згідно з ч.1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя. Оскільки позивачка та відповідач є громадянами України, їх спільним особистим законом є право України, у зв`язку з чим до правовідносин щодо розірвання шлюбу підлягає застосуванню матеріальне право України, незважаючи на наявність іноземного елемента у вигляді місця проживання відповідача за кордоном (а.с.1-7).
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2026 цивільна справа № 343/131/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу - передана на розгляд судді Турашу В.А. (а.с.23).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 26.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 343/131/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу. 
Призначено підготовче судове засідання. 
Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. 
Роз`яснено відповідачу, що згідно ст. 193 ЦПК України, він має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву (а.с.25).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18.03.2026 закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.99).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 06.05.2026 , в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Кобилинець Тетяни Василівни про надання строку для примирення та зупинення провадження у цивільній справі №343/131/26 за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу - відмовлено (а.с.129-131).
Сторони по справі- позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, не з`явилися, хоч про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому Законом порядку.
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Креховецька Н.М. (ордер серії АТ №1126396 а.с.20) в судовому засіданні позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 , підтримала в повному обсязі, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві, просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 червня 2025 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Братислава-Ружинов Словацької Республіки, актовий запис № 105, том 50, сторінка 121. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін. Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю - ОСОБА_1 . Понесені судові витрати по справі стягнути з відповідача на користь позивачки.
Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кобилинець Т.В. (ордер серії АТ №1127713 а.с.34) в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, вважає, що підстав для розірвання шлюбу немає, сім`я між сторонами по справі може бути збережена. Щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, зазначила, що відповідач повідомляє, між ним та матір`ю дитини відсутній будь-який спір щодо визначення місця проживання дитини. Дитина фактично проживає разом із матір`ю, і він, як батько, не заперечує проти цього та ніколи не заперечував, жодних дій спрямованих на зміну місця проживання дитини не вчиняв та не звертався з даного приводу до жодного компетентного органу, що підтверджує наявність згоди між батьками з даного питання. Таким чином, прийняття рішення про визначення місця проживання дитини, за відсутності спору, без необхідності захисту прав дитини є передчасним. У зв`язку з викладеним, вони заперечують проти розгляду питання по суті та прийняття будь-якого рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін по справі. 
Представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог: Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради - Шопоняк Н.М. (довіреність №545/02-23 та №539/02-23 а.с.48,94) в судовому засіданні підтримала висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю ОСОБА_1 . Суду пояснила, що Службою у справах дітей Вигодської селищної ради 20.03.2026 проведено обстеження матеріально-побутових умов по місцю проживання ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 на даний час проживає в будинку своєї матері). Житловий будинок складається
з 4 кімнат: 2 кімнати, кухня, ванна кімната. Будинок газифікований та електрифікований. Для дитини облаштовано окрему дитячу кімнату. В дитячій кімнаті наявне все необхідне для дитини: ліжечко, пеленальний столик, іграшки, одяг, суміш для годування. Також для дитинки є коляска-візочок. Для дитини створено всі умови для проживання та розвитку. Згідно з висновком оцінки потреб особи від 20.03.2026 року, складеним комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг», ОСОБА_1 відповідальна в догляді за дитиною. Згідно листа від 20.03.2026 № 560/02-03 виданого Вигодською селищною радою, громадянин ОСОБА_2 не зареєстрований у Вигодській територіальній громаді. Знятий з реєстрації на постійне місце проживання до Словаччини 15.01.2020. Згідно листа від 23.03.2026№ 5401-11 виданого комунальним закладом
«Центр надання соціальних послуг», оцінки потреб громадянина
 ОСОБА_2 не вдалося провести у зв`язку з його вибуттям на постійне місце проживання до Словаччини. Перед початком засідання комісії ОСОБА_1 повідомила, що не зможе бути присутньою через сімейні обставини, а саме: відсутність можливості залишити малолітню дитину. Комісія з питань захисту прав дітей при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю, ОСОБА_1 .
Cуд, вислухавши пояснення представниківа позивачки, відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:
Свідоцтво про одруження , зареєстроване Відділом реєстрації актів цивільного стану в Братислава-Ружинов Словацької Республіки, запис №150, том 50, рік реєстрації 2025, сторінка 121 (а.с.14-16) свідчить про те, що між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 16 червня 2025 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану в ОСОБА_8 . Прізвища після реєстрації шлюбу : чоловіка « ОСОБА_5 », дружини « ОСОБА_5 ».
Від спільного проживання у сторін по справі ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася дочка, ОСОБА_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.11.2025 а.с.17). 
Так як шлюб між сторонами, незважаючи на те, що вони обоє були і є громадянами України, був укладений на території іноземної держави - Словацької Республіки, правовідносини пов`язані із його розірванням, є такими, що містять «іноземний елемент», оскільки юридичний факт - укладення шлюбу, який створив правовідносини між подружжям, мав місце на території іноземної держави.
Відповідно до положень ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.
Відповідно до положень ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.
Згідно зі ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.
Згідно з ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним.
Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України «Про міжнародне приватне право».
В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є громадянами України, у зв`язку з чим, відповідно до статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право» їхнім спільним особистим законом є право України.
Обставина укладення шлюбу на території Словацької Республіка не впливає на визначення застосовного права, оскільки особистий закон фізичної особи визначається її громадянством, а не місцем укладення шлюбу чи проживання.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються правом, що підлягає застосуванню відповідно до колізійних норм. Оскільки спільним особистим законом подружжя є право України, до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми сімейного законодавства України.
Таким чином, спір підлягає вирішенню на підставі положень Сімейного кодексу України.
Ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.
Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного Кодексу України). 
Ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Таким чином шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише одного із подружжя продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу.
Ч.3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути подано одним із подружжя.
У відповідності до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Згідно із ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. 
Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання.
В судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася.
З огляду на те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.
Беручи до уваги волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу, а також те, що внаслідок розірвання шлюбу права сторін по справі та їх дитини порушені не будуть, суд вважає за доцільне заяву про розірвання шлюбу задоволити.
Щодо позовних вимог в частині визначення місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, суд дійшов до наступного висновку:
Відповідно до положень ч.2 ст.3 СК України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Статтями 11 та 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно з ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Відповідно до положень ч. 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Копії витягів з реєстру територіальної громади: номер витягу: 2025/009119317 від 08.07.2025 (а.с.11); номер витягу: 2025/017934513 від 01.12.2025 (а.с.18); свідчать про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона не може досягти згоди з відповідачем з ким із батьків повинна залишитись проживати донька після розірвання шлюбу. Вона як мати малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально-побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне визначити місце проживання дитини з нею.
Зазначає, що відповідач проживає за межами України та після народження дитини не здійснює матеріального утримання сім`ї.
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується копією паспорта відповідача ОСОБА_2 СЕ283508 (а.с.12-13 зв.ст.), останньому було оформлено виїзд на постійне проживання до Словацької Республіки
Вирішуючи вимогу позивачки про визначення місця проживання малолітньої дитини після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №200/952/18 від 15 січня 2020 року.
З матеріалів справи вбачається, що малолітня дитина сторін по справі - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрована та фактично проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд бере до уваги, що відповідач проживає за межами України, після народження дитини не надає в достатній мірі коштів на її утримання, не приймає участі у вихованні дочки .
Таким чином, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів та з урахуванням усіх встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 з моменту народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не бере належної участі у її вихованні, не здійснює належного піклування про її фізичний та духовний розвиток, а також не виконує в достатній мірі обов`язків щодо її матеріального утримання.
Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням виконавчого комітету Вигодської селищної ради №972 від 31.03.2026 - комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матір`ю ОСОБА_1 .
У висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначено, що згідно витягу з реєстру територіальної громади від 08.07.2025 адреса місця проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 - АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 01.12.2025 адреса місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 - АДРЕСА_1 .
Службою у справах дітей Вигодської селищної ради 20.03.2026р. проведено обстеження матеріально-побутових умов по місцю проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ( ОСОБА_1 на даний час проживає в будинку своєї матері). Обстеженням встановлено наступне: житловий будинок складається
з 4 кімнат: 2 кімнати, кухня, ванна кімната.
Будинок газифікований та електрифікований. Для дитини облаштовано окрему дитячу кімнату. В дитячій кімнаті наявне все необхідне для дитини: ліжечко, пеленальний столик, іграшки, одяг, суміш для годування. Також для дитинки є коляска -візочок. Для дитини створено всі умови для проживання та розвитку.
Згідно з висновком оцінки потреб особи від 20.03.2026 року, складеним комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг», ОСОБА_1 відповідальна в догляді за дитиною.
Згідно листа від 20.03.2026 № 560/02-03 виданого Вигодською
селищною радою, громадянин ОСОБА_2 не зареєстрований у Вигодській територіальній громаді. Знятий з реєстрації на постійне місце проживання до Словаччини 15.01.2020.
Згідно листа від 23.03.2026 № 5401-11 виданого комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг», оцінки потреб громадянина ОСОБА_2 не вдалося провести у зв`язку з його вибуттям на постійне місце проживання до Словаччини. (а.с.103-104).
Суд зазначає, що висновок комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вигодської селищної ради, відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визначити місце проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю - ОСОБА_1 , так як остання у повній мірі здатна забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини, що буде повністю відповідати її інтересам та вимогам Закону.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до задоволення.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, ст. ст. 3, 24, 56, 104, 105, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись статтями 141, 206, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради про розірвання шлюбу - задоволити.
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 15 червня 2025 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в Братислава-Ружинов Словацької Республіки, запис №150, том 50, рік реєстрації 2025, сторінка 121 - розірвати.
Прізвище позивачки ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити « ОСОБА_5 ». 
Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1331 (одна тисяча триста тридцять одну) гривню 20 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання:Словацька Республіка. 
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вигодської селищної ради, код ЄДРПОУ 44352383, місцезнаходження: вул. Д.Галицького,75, смт Вигода, Калуського району, Івано-Франківської області,77552. 

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш