ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4923/26 Справа № 932/2606/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малінов О. С. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Красвітної Т.П., Гапонова А.В.
за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №932/2606/25 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСББ «Кониського Олександра 17Б», про визнання правочину недійсним, за апеляційними скаргами представника Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Мельник Катерини Олександрівни та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року, ухвалене у складі судді Малінова О.С., -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року позивач АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» звернулося до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом ОСОБА_1 , треті особи: Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСББ «Кониського Олександра 17Б» про визнання правочину недійсним.
В обґрунтування позову зазначає, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року відповідач ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 86,3 кв.м.
Вказує, що згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до реєстру внесено зміни щодо такого об`єкту нерухомості від 18 лютого 2021 року, а саме загальну площу змінено із 86,3 кв.м. на 1601,5 кв.м.
Зауважує, що 12 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» було укладено договір про нестандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу «під ключ» №0050306811. Предметом договору є приєднання житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з величиною потужності підключення 191,0 кВт.
Згідно п.2.1 договору, виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проектної документації та здійснює підключення електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу. При цьому обов`язками замовника було: оплатити за приєднання; розробити на підставі технічних умов проектну документацію та погодити її із виконавцем (пункти 3.2.1-3.2.3 договору).
Звертає увагу, що згідно додаткової угоди № 2 від 12 квітня 2021 року до договору визначено перелік заходів, які зобов`язався зробити позивач та погоджено строк їх виконання не більше 360 робочих днів від дня оплати вартості приєднання. При цьому пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата вартості послуг з приєднання здійснюється у такому порядку: 50% вартості упродовж 5 робочих днів від дати підписання договору, решту після узгодження з усіма заінтересованими сторонами проєктної документації.
Відповідачем виконано обов`язок по оплаті 50% вартості 11 червня 2021 року та розробив робочий проєкт на підставі технічного завдання позивача.
22 грудня 2023 року, на виконання договору, позивачем укладено із Дніпровською міською радою договір оренди землі для будівництва КЛ 0,4 кв від РУ 0,4 кв ТП-193. Листом АТ «Дніпрогаз» повідомило відповідача про те, що не може укласти договір сервітуту у зв`язку із тим, що він не є власником земельної ділянки. У листі також вказано про допущені порушення при будівництві будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що на теперішній час, порушення не усунені відповідачем, через що позивач не може завершити процедуру розробки проєкту, оскільки не може отримати погодження розробленої проєктно-кошторисної документації від АТ «Дніпрогаз».
У зв`язку з чим, позивачем було висунуто зауваження щодо знаходження земельної ділянки відповідачки в охоронній зоні існуючого газового розподільчого пункту. АТ «Дніпрогаз» не погодило проектну документацію на будівництво передбачено договором із відповідачем КЛ 0,4 кв від РУ 0,4 кв ТП-193 та відповідачем не укладено договору сервітуту із АТ «Дніпрогаз». Крім того, замість існуючого на момент укладення договору приватного житлового будинку, загальною площею 86,3 кв.м., на даний час розташований багатоповерховий будинок, загальною площею 1601,5 кв.м.
Звертає увагу, що позивачем отримане рішення Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами ДМР про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 .
У зв`язку з чим просить суд, на підставі положень ст.230 ЦК України, визнати недійсним договір про нестандартне приєднання до електричних мереж систем розподілу «під ключ» № 0050306811 від 12 квітня 2021 року, укладеним між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» та ОСОБА_1 . 

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року у задоволенні позову АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , треті особи: Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради, ОСББ «Кониського Олександра 17Б» про визнання правочину недійсним - відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Мельник К.О. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржуване рішення винесене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи, з наведенням висновків, що суперечать обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що на момент укладення Договору приєднання № 0050306811 від 12 квітня 2021 року, відповідач навмисно приховала від позивача той факт, що приватний житловий будинок площею 86,3 кв.м., до якого планувалося здійснити будівництво повітряної лінії в межах реалізації договору приєднання № 0050306811 від 12 квітня 2021 року, було повністю знищено, а замість нього самочинно побудовано п`ятиповерховий 30-квартирний житловий будинок, площею 1601,5 кв.м, який не введено в експлуатацію та побудовано на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проєкту. 
Наголошує, що нормами КСР презюмується добросовісність поведінки замовника під час подання заяви про приєднання та укладення договору на приєднання до електричних мереж. Зокрема, норми КСР не наділяють оператора системи розподілу, яким є позивач, повноваженнями, які б дозволяли здійснювати перевірку достовірності даних, зазначених в документах, що долучаються замовниками до заяви про приєднання. 
Зауважує, що позивачу заборонено вимагати від замовника надання будь-яких додаткових документів, окрім тих, що передбачені п.4.4.2 КСР. 
Обґрунтованість вищезазначених тверджень позивача підтверджується і змістом норми, визначеної у п. 4.4.2 КСР, відповідно до якої відповідальність за достовірність даних, наданих у заяві, несе замовник. Тобто відповідач зобов`язана була надати достовірні дані, і саме вона несе юридичні наслідки їх недостовірності. 
Цей факт суд першої інстанції повністю проігнорував, що призвело до прийняття необґрунтованого та неправомірного рішення по справі. 
Звертає увагу, що відповідач, на стадії укладення Договору приєднання №0050306811 від 12 квітня 2021 року ввела в оману позивача щодо об`єкту приєднання шляхом повідомлення про нього відомостей, що не відповідають дійсності, та замовчування обставин, що мають істотне значення для правочину.
Однак, суд першої інстанції, ігноруючи всі вищезазначені факти, здійснюючи неправильне тлумачення положень ст. 230 ЦК України, у результаті розгляду даної судової справи, приходить до висновків, які протирічить ним же встановленим обставинам. 
Таким чином, неправомірним та суперечливим є висновок суду першої інстанції про начебто недоведеність з боку позивача самого факту обману. Таким же суперечливим та необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про начебто недоведеність з боку Позивача наявності умислу в діях Відповідача. Правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. 
Зауважує, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ще 18 лютого 2021 року було внесено зміни щодо об`єкту нерухомості - житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 , а саме загальну площу змінено із 86,3 кв.м. на 1601,5 кв.м., а житлову площу змінено із 49,6 кв.м. на 1005,9 кв.м., про що також було відомо відповідачу. Однак, незважаючи на зазначене, до заяви про приєднання від 26 березня 2021 року відповідач не долучила правоустановчих та технічних документів щодо наявності у об`єкта приєднання інших технічних характеристик (площі, поверхів) та не повідомила позивача про відсутність введення в експлуатацію даного об`єкту, побудову його на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проекту та з порушенням Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285. 
Вказує, що очевидним є те, що відповідач, надаючи недостовірні дані щодо об`єкту приєднання та замовчуючи його суттєві недоліки, діяла цілеспрямовано та умисно з метою введення в оману позивача. 
З огляду на зазначене, при встановлені судом першої інстанції факту обізнаності відповідача про суттєві зміни об`єкту приєднання до укладення Договору приєднання №0050306811 від 12 квітня 2021 року, необґрунтованим та безпідставним є висновок суду про нібито недоведеність по даній справі наявності умислу в діях відповідача. 
Окрім цього, в оскаржуваному рішенні судом першої інстанції також наведено висновок про те, що позивачем по даній справі начебто не доведено істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману. 
Наголошує, що такі висновки наведені судом першої інстанції у зв`язку із неповним з`ясуванням обставин справи. Зокрема, судом першої інстанції, при розгляді даної справи, було зовсім проігноровано той факт, що сам об`єкт приєднання, окрім зміни технічних характеристик, як був побудований з істотними недоліками, що наразі унеможливлюють виконання Договору приєднання №0050306811 від 12 квітня 2021 року, адже, житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 1601,5 кв.м. є самочинно побудованим, не був введений в експлуатацію, фактично побудований на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, без належно затвердженого проєкту. 
Зазначає, що факт того, що житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 загальною площею 1601,5 кв.м. був побудований без відповідної проектно-дозвільної документації та на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, підтверджений повноважним органом, а саме Головним архітектурно планувальним управлінням Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, який відмовив у видачі містобудівних умов та обмежень у зв`язку із самочинністю будівництва спірного житлового будинку. Самочинність вказаного будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується ще й тим, що будинок фактично побудований на земельній ділянці 1210100000:02:363:0096, яка не була відведена для цієї мети. 
Наголошує, що через те, що на момент укладення Договору приєднання №0050306811 від 12 квітня 2021 року, відповідач умисно приховала факт самочинності побудови спірного будинку площею 1601,5 кв.м., наразі позивач позбавлений можливості виконати покладені на нього Договором зобов`язання з незалежних від нього обставин. Адже, отримання містобудівних умов та обмежень для будівництва кабельної лінії для енергозабезпечення об`єкта самочинного будівництва є неможливим та суперечить чинному законодавству. 
Вказує, що Шевченківським районним судом міста Дніпра, при ухваленні оскаржуваного рішення, не було взято до уваги положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, та висновки Верховного Суду щодо порядку застосування даної норми, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Вважає, що ключове порушення суду першої інстанції полягає в абсолютному ігноруванні преюдиційних висновків Дніпровського апеляційного суду у справі №932/2806/24, оскільки ці висновки є обов`язковими і встановлюють: факт надання відповідачем недостовірних даних; факт укладення договору без урахування істотних змін об`єкта; факт знання відповідача про такі зміни; факт неможливості виконання договору.
Звертає увагу, що незастосування ч. 4 ст. 82 ЦПК є істотним процесуальним порушенням, що тягне обов`язкове скасування рішення. 
У зв`язку з чим просить апеляційний суд рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року по справі №932/2606/25 - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 

Представником Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради також подана апеляційна скарга, в якій він вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, неправильним наданням оцінки обставинам справи, а відтак підлягає скасуванню.
В обґрунтування скарги зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виснував, про недоведеність введення позивача в оману під час укладення спірного договору.
Проте, суд першої інстанції фактично проігнорував доводи позивача та третьої особи про те, що за адресою АДРЕСА_1 відсутній об`єкт нерухомості, щодо якого укладався договір про нестандартне приєднання до електричних мереж систем розподілу «під ключ» № 0050306811 від 12 квітня 2021 року.
Звертає увагу, що відсутність декларації про готовність об`єкта до експлуатації свідчить про відсутність правових підстав для укладення договорів про постачання на неприйнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів, зокрема, електроенергії.
Наголошує, що під час розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що інформацію про зміну загальної площі житлового будинку з 86,3 кв.м на 1601,5 кв.м внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 18 лютого 2021 року, в той час як відповідачем подано заяву про приєднання електроустановки певної потужності з пакетом документів на будинок площею 86,3 кв.м подано 26 березня 2021 року.
Отже, на момент подачі заяви відповідачу було відомо про різницю в загальній площі будинку, натомість відповідач цю інформацію приховав, що свідчить про навмисне введення позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ст. 230 ЦК України).
Враховуючи викладені обставини. наявні обґрунтовані підстави для визнання недійсним Договору про нестандартне приєднання до електричних мереж систем розподілу «під ключ» № 0050306811 від 12 квітня 2021 року на підставі ст. 230 ЦК України.
У зв`язку з чим просить апеляційний суд рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року по справі №932/2606/25 — скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Сторони своїм правом на подачу відзивів на апеляційні скарги не скористались.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник позивача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - адвокат Козак Т.В. в судовому засіданні апеляційного суду підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Також підтримала доводи апеляційної скарги третьої особи.
Представник третьої особи – Скосарев І.Д. в судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги, а також скарги позивача, просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Губа В.В. в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти доводів апеляційних скарг позивача та третьої особи, просила у їх задоволенні відмовити.
Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. за реєстровим №313, ОСОБА_1 набула право власності на житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м.
29 березня 2021 року відповідачка звернулась до АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» із заявою від 26 березня 2021 року (вх. №101034082) про приєднання електроустановки певної потужності, в якій просила надати послугу з приєднання електроустановок до електричних мереж та здійснити комплекс заходів з приєднання та первинного підключення електроустановок до електричних мереж, а саме житлового будинку по адресу: АДРЕСА_1 .
Разом із вказаною вище заявою від 26 березня 2021 року відповідачкою, зокрема, надано копію договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року нерухомого майна та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 лютого 2020 року №201148669, у яких загальна площа житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 вказана 86,3 кв.м., житлова площа - 49,6 кв.м..
12 квітня 2021 року між АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладено договір про нестандартне приєднання до електромереж систем розподілу «під ключ» №0050306811, за умовами якого виконавець послуг забезпечує приєднання електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу відповідно до схеми зовнішнього електрозабезпечення і проєктної документації та здійснює підключення електроустановок об`єкта замовника до електричних мереж системи розподілу.
Відповідно до підпунктів 3.2.2, 3.2.3 пункту 3.2 вказаного вище договору, замовник зобов`язаний розробити на підставі технічних умов від 12 квітня 2021 року №0050306811, що є невід`ємним додатком до цього Договору, проєктну документацію щодо будівництва (реконструкції, технічного переоснащення) електричних мереж внутрішнього електрозабезпечення (у межах земельної ділянки замовника) електроустановок замовника від точки приєднання до об`єкта замовника та щодо безпеки електропостачання.
Погодити розроблену на виконання підпункту 3.2.2 пункту 3.2 цього договору проектну документацію з виконавцем послуг на відповідність вимогам технічних умов від 12 квітня 2021 року №0050306811, що є невід`ємним додатком до цього Договору.
Договір набирає чинності від дати його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов`язань, але не довше ніж до 25 жовтня 2022 року (пункт 7.1 договору від 12 квітня 2021 року №0050306811).
Додатковою угодою №1 до договору про нестандартне приєднання до електромереж систем розподілу «під ключ» №0050306811 від 12 квітня 2021 року погоджено, розмір плати за нестандартне приєднання електроустановок замовника до електромереж виконавця та порядок здійснення оплати.
Згідно додаткової угоди №2 від 12 квітня 2021 року до вказаного вище договору, визначено, зокрема, перелік заходів, які зобов`язався зробити позивач та погоджено строк їх виконання не більше 360 робочих днів від дня оплати вартості приєднання замовником.
Пунктом 4.2 договору від 12 квітня 2021 року №0050306811 передбачено, що оплата вартості послуг з приєднання здійснюється у такому порядку: 50% вартості упродовж 5 робочих днів від дати підписання договору, решту після узгодження з усіма заінтересованими сторонами проектної документації.
Відповідачем виконано обов`язок по частковій оплаті вартості та розробці робочого проєкту на підставі технічного завдання позивача.
22 грудня 2023 року позивачем укладено із Дніпровською міською радою договір оренди землі для будівництва КЛ 0,4 кв від РУ 0,4 кв ТП-193.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2024 року №366172290, до реєстру 18 лютого 2021 року внесено зміни щодо об`єкту нерухомості - житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме загальну площу змінено із 86,3кв.м. на 1601,5кв.м., а житлову площу змінено із 49,6 кв.м. на 1005,9кв.м.
Наказом Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 17 січня 2024 року №21 відмовлено в наданні містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва «Будівництво КЛ 0,4 кВ від РУ 0,4 кв ТП-193, у районі АДРЕСА_1 ».
Згідно змісту рішення Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради про відмову у видачі містобудівних умов та обмежень 7/20-22 від 17 січня 2024 року, відповідно до наданих матеріалів будівництво кабельної лінії планується до земельної ділянки із кадастровим номером 1210100000:02:363:0096, яка за даними Державного реєстру речових прав на праві власності належить ОСОБА_1 (цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)). Відповідно до наявної в управлінні інформації в межах цієї ділянки розташовано п`ятиповерховий багатоквартирний житловий будинок. Вихідні дані для проектування та будівництва зазначеного об`єкту управлінням не надавались, документи щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва багатоквартирного житлового будинку до управління не надходили, можливість будівництва багатоквартирного житлового будинку на засіданні архітектурно-містобудівної ради при управлінні не розглядалась.
Листом АТ «Дніпрогаз» без дати та номеру повідомило відповідачку, що АТ «Дніпрогаз» не є власником чи користувачем земельної ділянки де знаходиться будівля газорозподільного пункту №18 (далі за текстом - ГРП) за адресою АДРЕСА_1 , оскільки даний об`єкт (ГРП) відноситься до державної власності та не перебуває у власності АТ «Дніпрогаз».
Крім того, за вказаною адресою представниками АТ «Дніпрогаз» було проведено обстеження та виявлено порушення технічних смуг для ГРП, ШГРП які дорівнюють не менше ніж 10 м по периметру цих споруд, а саме: огорожа встановлена впритул до будівлі ГРП; новозбудований будинок за адресою АДРЕСА_1 , розташований на відстані 8,4 м та 8,9 м від ГРП, що є порушенням п. 1.12 роз. V Правил безпеки систем газопостачання, затвердженими Наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15 травня 2015 року №285, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 08 червня 2015 року за №674/27119. АТ «Дніпрогаз» також вимагало усунення порушень наведених вище.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позивач не довів обставин, які б свідчили про ведення його в оману відповідачем в розумінні ст.230 ЦК України, не довів самого факту обману, наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких введено в оману, оскільки встановивши, що суттєві зміни технічних характеристик (збільшення площі, кількості поверхів) житлового будинку по АДРЕСА_1 , відбулись до укладення договору №0050306811 від 12 квітня 2021 року та з відома власника цього будинку, яка володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.ч.1, 2 ст.319 ЦК України); встановивши, що договір №0050306811 від 12 квітня 2021 року укладений без урахування вищевказаних суттєвих змін технічних характеристик (збільшення площі, кількості поверхів) об`єкту приєднання, що перешкоджає позивачу виконати умови договору, суд дійшов висновку що неврахування суттєвих змін у технічних характеристиках об`єкту приєднання на час укладення вказаного вище договору не є обставиною, за яку необхідно визнати договір недійсним з підстав ст.230 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
За змістом статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині 2 статті 16 ЦК України.
Як способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 21), від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 56)).
У пункті 2 частини 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способом захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Статтею 230 ЦК України встановлено, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина 1 статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина 1 статті 229 ЦК України).
При вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 230 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману.
Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину.
Отже, обман – це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.
При цьому, особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.
Аналогічний правовий висновок щодо застосування положень статті 230 ЦК України при визнанні недійсним договору поруки міститься в постановах Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 910/18618/19, від 01.12.2020 у справі № 910/18423/19, від 02.12.2020 у справі № 910/18056/19, від 09.12.2020 у справі № 910/18310/19, від 16.12.2020 у справі № 910/18599/19, від 23.12.2020 у справі № 910/18023/19, від 16.03.2021 у справі № 910/17988/19 та № 910/18603/19.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як було встановлено судом, що при укладенні договору від 12 квітня 2021 року №0050306811, відповідачем вказано об`єкт приєднання до електричної мережі - житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м. та надано копію відповідного договору купівлі-продажу від 20 лютого 2020 року. Така ж площа будинку зазначена у наданому відповідачкою витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 лютого 2020 року №201148669.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2024 року №366172290, до реєстру 18 лютого 2021 року внесено зміни щодо об`єкту нерухомості - житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , а саме загальну площу змінено із 86,3 кв.м. на 1601,5 кв.м., а житлову площу змінено із 49,6 кв.м. на 1601,5 кв.м.
Отже, такі зміни внесено до Державного реєстру до укладення сторонами справи договору від 12 квітня 2021 року №0050306811.
В обґрунтування вимоги про визнання недійсним договору про нестандартне приєднання до електричних мереж систем розподілу «під ключ» № 0050306811 від 12 квітня 2021 року, позивач, зазначав, що одноповерховий житловий будинок, загальною площею 86,3 кв.м., по АДРЕСА_1 не існує, оскільки об`єкт за вказаною адресою має інші технічні характеристики.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання спірного договору не дійсним з підстав передбачених статтею 230 ЦК України, оскільки з доказів, які містяться в матеріалах справи встановлено, що вперше відповідач ОСОБА_1 уклала з позивачем договір про нестандартне приєднання до електромереж систем розподілу «під ключ» 30 листопада 2020 року за №0050268319 з величиною потужності 19 кВт будинку за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 86,3 кв.м., житловою площею 49,6 кв.м.
Приєднання на підставі даного договору було фактично виконане, що підтверджується довідкою техніка ВТВ ДРЕМ ОСОБА_2 .
Окрім цього, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року (справа №904/2983/24), яке залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04 червня 2025 року, було встановлено, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» здійснювало розподіл електроенергії до будинку за адресою АДРЕСА_1 за договором про нестандартне приєднання до електромереж систем розподілу «під ключ» №0050268319 від 30 листопада 2020 року до 02 травня 2024 року, та отримувало оплату.
Тобто на період укладання договору про нестандартне приєднання до електромереж систем розподілу «під ключ» №0050306811 від 12 квітня 2021 року та в подальшому позивач був обізнаний про технічні дані об`єкту, який було ним підключено до електромереж за договором №0050268319 від 30 листопада 2020 року, що підтверджується довідкою техніка та продовжувало надавати послуги з постачання електроенергії до 02 травня 2024 року (моменту відключення, що встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2024 року (справа № 904/2983/24). 
Дана обставина (обізнаність позивача про технічні характеристики будинку на дату укладення спірного договору) підтверджує збільшення потужності з 19 кВт до 191 кВт в договорі №0050306811 від 12 квітня 2021 року в порівнянні з договором від 30 листопада 2020 року з підключення будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій господарської юрисдикції у справі № 904/2983/24, що набрали законної сили 04 червня 2025 року про те, що АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» не наділено повноваженнями встановлювати факт самочинного будівництва об`єкту за адресою АДРЕСА_1 , як і не наділений це встановлювати Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради.

В матеріалах справи містяться відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 20 лютого 2020 року право власності на житловий будинок загальною площею 1601.5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, серії та номер: р №313, та 01 березня 2021 здійснено реконструкцію житлового будинку на багатоквартирний будинок із присвоєнням кожному об`єкту (квартири) окремого номера (а попередній реєстраційний розділ реєстратором закрито), що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо прав власності на квартири, які містяться у матеріалах справи.
Після реєстрації права власності об`єкту нерухомості, виключається можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №916/1986/18 отримання права власності виключає можливість віднесення спірного об`єкту нерухомого майна до самочинного в силу його узаконення.
У справі №932/2806/24 встановлені преюдиційні факти, які мають значення для вирішення спору у цій справі, а саме: площа житлового будинку по АДРЕСА_1 була змінена, і зміни відбулись шляхом реконструкції.
Матеріали справи містять акт від 21 лютого 2020 року, зроблений Інженером з інвентаризації нерухомого майна згідно якого, 21 грудня 2020 року проведено технічну інвентаризацію житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження встановлено, що загальна площа та житлова площа змінилися за рахунок реконструкції та перепланування житлового будинку літ. А-5.
Згідно зі ст.152 Житлового кодексу України, виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування житлового будинку і житлового приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не потребується, на що і послався в своїй постанові по справі №932/2806/24 від 04 червня 2025 року Центральний апеляційний господарський суд (копія міститься в матеріалах справи).

Отже, колегія суддів доходить висновку, що позивач не довів обставин, які б свідчили про введення його в оману відповідачем в розумінні статті 230 ЦК України, не довів самого факту обману, наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких його введено в оману.
Суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню та надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, дійшов загалом правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційних скарг, зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.
Так доводи апеляційної скарги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі», що судом першої інстанції, при розгляді даної справи, було зовсім проігноровано той факт, що сам об`єкт приєднання, окрім зміни технічних характеристик, як був побудований з істотними недоліками, що наразі унеможливлюють виконання Договору приєднання №0050306811 від 12 квітня 2021 року, адже житловий будинок АДРЕСА_1 , площею 1601,5 кв.м. є самочинно побудованим, відхиляються колегією суддів, оскільки позивач не наділений повноваженнями встановлювати факт самочинного будівництва об`єкту, право власності на який зареєстровано у встановленому законом порядку і не оспорюється, а також дана обставина не впливає на висновки щодо недійсності ос пореного договору з підстав ст.230 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги третьої особи про те, що суд першої інстанції фактично проігнорував доводи позивача та третьої особи про те, що за адресою АДРЕСА_1 відсутній об`єкт нерухомості, щодо якого укладався договір про нестандартне приєднання до електричних мереж систем розподілу «під ключ» №0050306811 від 12 квітня 2021 року, не впливають на правильність оскаржуваного рішення, оскільки в матеріалах справи містяться відповідні докази про обізнаність позивача, станом на момент укладення спірного договору, про фактичні характеристики об`єкту підключення (див. обґрунтування вище).
Інші доводи апеляційних скарг також не містять посилань на неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права та фактично зводяться до незгоди з правовими висновками суду першої інстанції, що відповідно до статті 376 ЦПК України не є підставою для скасування судового рішення. 

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року немає.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційних скарг без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Мельник Катерини Олександрівни та апеляційну скаргу Департамента по роботі з активами Дніпровської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 26 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 03.06.2026 року

Головуючий суддя О.В.Агєєв