ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/2035/26
провадження у справі №2/0285/1730/26
09 червня 2026 року       м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Кородчук О.О. та осіб, які беруть участь у справі: 
позивач: представник не прибув,
відповідач: не прибув,
розглянувши заочно у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовної заяви
06.04.2026 ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 15 300 грн, судовий збір в розмірі 2 662 грн 40 коп.
В обґрунтування позову зазначає, що 04.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 3 000 грн зі сплатою 1% в день та строком користування кредитними коштами 360 днів, тобто до 27.02.2026. Кредитодавець виконав умови кредитного договору, надавши кредитні кошти в порядку та згідно умов договору. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 15 300 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 6 300 грн.; пеня в розмірі 6 000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.
Доводи сторін у справі
Позивач просив проводити розгляд справи без його участі. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за його відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавав.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом встановлено, що 04.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 3 000 грн зі сплатою 1% в день та строком користування кредитними коштами 360 днів, тобто до 27.02.2026. 
Цього ж дня ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 3 000 грн.
30.09.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором.
Відповідно до п. 2.3. договору факторингу Реєстр боржників в електронному вигляді підписується уповноваженими представниками Сторін з накладенням кваліфікованого електронного підпису та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 3.1.3. договору факторингу право вимоги переходить до Фактора після підписання сторонами договору, акта приймання-передачі Реєстру боржників, та оплати Фактором суми фінансування у строки, передбачені договором, після чого Фактор стає кредитором/
Однак, як вбачається з Реєстру боржників до договору факторингу від 30.09.2025, у вказаному Реєстрі відсутній кредитний договір № 2139175 від 04.03.2025, позичальником за яким є відповідач ОСОБА_1 .
Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 15 300 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3 000 грн; проценти за користування кредитом в розмірі 6 300 грн.; пеня в розмірі 6 000 грн.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Аналіз частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст.ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Однак, як вбачається із долученого Реєстру боржників до договору факторингу, у вказаному Реєстрі відсутня інформація щодо відступлення права вимоги за кредитним договором № 2139175, укладеним 04.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 , заборгованість за яким просить стягнути на свою користь позивач.
Отже, позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту переходу права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором до нового кредитора (позивача), а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за необґрунтованістю.
Висновки за результатами розгляду позовної заяви
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 09.06.2026.

Суддя Т.Б. Сташків