Справа № 602/400/26
Провадження № 2/602/364/2026

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" травня 2026 р.        м. Ланівці
Лановецький районний суд Тернопільської області у складі головуючого судді Наумчука В.А., за участю секретаря судового засідання Майхрук Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, –
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (нижче у тексті - ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» або Товариство або позивач) через свого представника Грінченко Ю.В. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (нижче у тексті – відповідач або позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 25.06.2025 між Товариством та відповідачем за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1568-3577 зі строком кредитування 365 днів, та надалі додаткові угоди до цього договору від 26.06.2025, 27.05.2025, 11.07.2025 на виконання умов яких позивач надав відповідачу кредитні кошти у сумі 5000,00 грн., 1500,00 грн, 800,00 грн та 6500,00 відповідно. В подальшому ОСОБА_1 свої договірні зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 24.02.2026 загальний розмір заборгованості відповідача перед Товариством склав 44 868,36 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 11 492,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 25 381,36 грн, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 6 900,00 грн, заборгованість по комісії – 1095,00 грн. Також позивач просить покласти на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Ухвалою суду від 17.04.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 19 травня 2026 року.
14 травня 2026 року від представника відповідача, адвоката Сініциної О.П., до суду надійшов відзив, згідно з яким відповідач позов визнає частково. Вважає, позивачем справедливо нарахована до сплати прострочена заборгованість за кредитом сумі 11 492,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами у сумі 25 381,36 грн , заборгованість по комісії у сумі 1095,00 грн. Однак заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК у сумі 6 900,00 грн вважає нарахованими неправомірно, покликається на п. 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.
Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в судове засідання не прибув, однак разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю.
Відповідач та її представник адвокат Сініцина О.П. у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у відзиві представник відповідача просить розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності відповідача. Просить позов задовольнити частково, та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37 968,36 грн та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог.
Частиною третьою статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Згідно зі частиною другою статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши та оцінивши докази, які містяться у матеріалах справи, проаналізувавши пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.
Встановлено, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 38548598) є юридичною особою - фінансовою установою, що підтверджується Випискою з ЄДР, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи ІК № 116 від 01.08.2013 (реєстраційний номер 16102873), виданим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Витягом з ЄДР (а.с. 62 зворот, 66-69).
Згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національного банку України «Комплексна інформаційна система Національного банку України» за посиланням: https://kis.bank.gov.ua/ позивачу була видана ліцензія на здійснення діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 08.06.2017 зі строком дії до 08.03.2024. У зв`язку із переоформленням ліцензії на підставі пункту 32 розділу VII Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" вказана ліцензія була анульована та 08.03.2024 була видана ліцензія на діяльність фінансової компанії з надання коштів та банківських металів у кредит з необмеженим строком дії.
25 червня 2025 року ОСОБА_1 дистанційно за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) підписала Договір про відкриття кредитної лінії № 1568-3577 продукту «MiniKasa» з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MiniKasa», Паспорт споживчого кредиту та Додаток № 2 до договору про відкриття кредитної лінії № 1568-3577 від 25.06.2025 - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1568-3577 (Графік платежів за договором), що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 12-53).
Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За положеннями статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, зокрема, що договір про споживчий кредит укладається у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію").
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Таким чином між сторонами у письмовій формі в електронному вигляді укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії № 1568-3577 від 25.06.2025 (далі у тексті – Кредитний договір).
Факт укладення Кредитного договору визнається стороною відповідача.
На підставі укладеного Кредитного договору між сторонами виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.
Умовами Кредитного договору передбачено: мета отримання кредиту – задоволення особистих потреб позичальника (пункт 2.3); сума кредиту – 5000,00 грн (пункт 4.1); дата надання/видачі кредиту – 25.06.2025 (пункт 4.2); строк кредитування 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днівз датою повернення кредиту – 24.06.2026 (пункт 4.14); стандартна процентна ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 днів з дати укладення цього договору та 0,74 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії цього договору або дати фактичного повернення всієї суми кредиту; комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту, нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим договором кредиту у день видачі кредиту (пункт 4.11).
Підписавши Кредитний договір за допомогою електронного підпису, відповідач добровільно прийняла умови цього договору, погодилася з ними і взяла на себе відповідні договірні зобов`язання.
Того ж дня, 25.06.2025, грошові кошти в сумі 5000,00 гривень перераховані на платіжну картку, номер якої вказала ОСОБА_1 у Кредитному договорі, що підтверджується інформацією за № 148479-1629840517-25022026 від 25.02.2026 наданою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування 5000,00 грн (а.с. 54, 62).
Надалі 26.06.2025, 27.06.2025 та 11.07.2025 відповідачка дистанційно за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) підписала три Додаткові угоди та Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1568-3577 (Графіки платежів за договором до Договору про відкриття кредитної лінії № 1568-3577 з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», якими до Кредитного договору було внесено зміни про надання додаткових коштів у сумі 1500,00 грн, 800,00 грн та 6500,00 грн відповідно, що підтверджується доданими до позовної заяви належним чином засвідченими копіями зазначених документів (а.с. 56-61).
26 червня 2025 року, 27 червня 2025 року та 11 липня 2025 року грошові кошти в сумі 1500,00 грн, 800,00 грн та 6500,00 грн, відповідно, перераховані на платіжну картку, номер якої вказала ОСОБА_1 у Кредитному договорі, що підтверджується інформацією за № 148415-1629897678-25022025 від 25.02.2026, за №148564-1630694113-25022026 від 25.02.2026, за №146465-1638155154-25022026 від 25.02.2026, наданою ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування вказаних вище сум грошових коштів (а.с. 54 зворот-55, 62).
Факти укладення додаткових угод до Кредитного договору та отримання на його виконання зазначених вище сум кредитних коштів визнається стороною відповідача.
Під час дії кредитного договору відповідач погасила заборгованість лише частково, що не заперечується відповідачем.
05 березня 2026 року Товариство направило відповідачу вимогу про дострокове повернення боргу за Кредитним договором, у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань, у якому ОСОБА_1 повідомлено про необхідність оплати протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги заборгованості за Кредитним договором та попереджено відповідача, що у разі невиконання договірних зобов`язань, буде звертатися до суду про стягнення кредитної заборгованості (а.с. 65).
Отже, позивач реалізував своє право на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за Кредитним договором, направивши відповідачу вимогу про дострокове повернення боргу, відповідно до вимог частини четвертої статті 16 Законом України «Про споживче кредитування» від 16.11.2016 № 1734-VIII, якою зокрема визначено, що кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Як слідує зі змісту Розрахунку заборгованості за Кредитним договором кредитодавцем за період часу з 25.06.2025 по 24.02.2026 були нараховані проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, які позичальник не сплатила. Залишок нарахованих і не погашених процентів станом на 24.02.2026 склав 25381,36 грн, сума основного боргу – 11492,00 грн, сума комісії - 1095,00 грн. Всього сума заборгованості за Кредитним договором складає 37 968,36 грн. Зазначена сума заборгованості залишалася несплаченою станом на 13.02.2026 (а.с. 21-26).
Суд, перевіривши правильність нарахувань сум процентів та комісії у доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості, дійшов висновку, що вони нараховані відповідно до умов укладеного Кредитного договору та чинного законодавства: у розмірі, які передбачені Кредитним договором; суми процентів за користування кредитом нараховані у період строку кредитування.
У відзиві представник відповідача визнає заборгованість за Кредитним договором, а саме: за нарахованими процентами у розмірі 25381,36 грн; сумою основного боргу у розмірі 11492,00 грн; сумою комісії -1095,00 грн.
Таким чином, суд встановив, що відповідач в порушення умов Кредитного договору кредитні кошти не повернула, нараховані проценти та комісію не сплатила.
Згідно з положеннями статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування врегульовані Законом України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 №1734-VIII (далі у тексті – Закон №1734-VIII).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону №1734-VIIIзагальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону №1734-VIIIдо загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, положення Закону №1734-VIII передбачають право кредитодавця – небанківської фінансової установи встановлювати у договорі про споживчий кредит комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, у т.ч. пов`язані з наданням кредиту.
Суд установив, що відповідач, яка отримав кредитні кошти та користувалася ними, не виконала взяті на себе договірні зобов`язання за Кредитним договором - кредит не повернула, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом не сплатила, чим порушила права позивача як кредитодавця.
За встановлених обставин, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і їх слід задовольнити та стягнути із відповідача заборгованість за Кредитним договором у розмірі 37 968,36, яка складається із з яких прострочена заборгованість за кредитом – 11 492,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 25 381,36 грн, заборгованість по комісії – 1095,00 грн.
Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами річних в розмірі 6900,00 грн, нарахованими відповідно до ст.625 ЦК України, є необґрунтованими з наступних міркувань.
У пункті 8.2. Кредитного договору зазначено, що у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту та/або суми кредиту у визначені цим Договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 401 500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України.
Так, статтею 625 ЦК України передбачено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до зазначеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, згідно з пунктом 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і який триває дотепер.
Як слідує зі змісту розрахунку заборгованості, наявного у матеріалах справи, позивачем нараховані проценти річних згідно зі ст. 625 ЦК України за прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором період з 25.06.2025 по 24.02.2026, тобто в період дії воєнного стану.
Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача процентів річних за ст. 625 ЦК України, позивач покликається на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023, пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1734-VIII, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання грошових зобов`язань, виключено. А чинна норма Закону №1734-VIII не застосовується до договорів про споживчий кредит, які укладені за межами періоду, встановленого пунктом 6 цього ж розділу. Тому, на думку позивача, з 23.01.2024 (тобто з тридцятого дня після дня набрання чинності згаданим вище Законом) він має всі підстави для нарахування та витребування з відповідача сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів. У зв`язку з наведеним вважає, що мають застосовуватися норми Закону №1734-VIII, які є спеціальними щодо правовідносин за договором про надання споживчого кредиту.
Суд не може погодитися з такими доводами позивача з наступних міркувань.
Так, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 18, зміст якого наведений вище, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2020 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022.
Цим же Законом було доповнено розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1734-VIII пунктом 6-1 аналогічного змісту.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-IX (набрав чинності 24.12.2023) пункт 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1734-VIII було виключено, а пункт 6 зазначеного розділу Закону №1734-VIII було викладено у наступній редакції: «у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинностіЗаконом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.».
При цьому, норма п.18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України не зазнала змін.
Тобто, і Цивільний кодекс України, і Закон №1734-VIII однаково регулювали цивільні відносини у період з 17.03.2022 до 24.12.2023, вказуючи на звільнення позичальника (споживача) від відповідальності у виді сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання за кредитним договором, у т.ч. за договором споживчого кредиту у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, допоки Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-IX не були внесені згадані вище зміни до Закону №1734-VIII.
Частиною другою статті 4 ЦК України закріплено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Зміни до цього Кодексу можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Цивільного кодексу України.
У своєму рішенні від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що згідно з частиною другою статті 6, частиною другою статті 19 Конституції України прийняття спеціального закону має відбуватися у спосіб, передбачений абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу (ЦК України), за яким, якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення до нього змін. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Кодексу.
Виходячи з наведеного Конституційний Суд України стверджує, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу.
Спираючись на вищезгадану позицію КСУ, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 зроблено такий правовий висновок: якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України.
З огляду на викладене вище, доводи позивача про те, що з 23.01.2024 він має всі підстави для нарахування та витребування з відповідача сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки у випадку, коли таке прострочення тривало після 24.01.2024, однак у період дії в Україні воєнного стану, то підлягає застосуванню норма пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яка має пріоритет над нормами Закону №1734-VIII.
З огляду на викладене вище, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за процентами річних в розмірі 6900,00 грн, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України, а відтак у її задоволенні слід відмовити.
Отже, позов підлягає задоволенню частково.
Щодо розподілу судових витрат.
При поданні позовної заяви до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2662,40 грн згідно з платіжною інструкцією № 22070 від 01.04.2026.
Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, у розмірі 84,6% від заявленої суми (37968,36,00 грн х 100% / 44868,36 грн), то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2252,39 грн (2662,40 грн х 84,6%).
На підставі наведеного вище, статей 207, 525, 526, 629, 1054, пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України ЦК України, положень Законів України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію», керуючись статтями 12, 13, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд-
у х в а л и в:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити частково.
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» суму заборгованості за кредитним договором №1568-3577 від 25.06.2025 у розмірі 37 968,36 грн (тридцять сім тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень 36 копійок).
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судові витрати у розмірі 2 252,39 грн (дві тисячі двісті п`ятдесят дві гривні 39 копійок). 
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
УЧАСНИКИ СПРАВИ:
ПОЗИВАЧ: Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ 38548598.
ВІДПОВІДАЧ:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації – АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 25 травня 2026 року.
Суддя:	  	В.  НАУМЧУК