Справа № 185/8398/26
Провадження 1-кп/185/1446/26 

В И Р О К 
іменем України
28 травня 2026 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №120260463700000158 від 16.05.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда, Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, 
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 23.05.2026, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 , 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_3 
захисника - ОСОБА_5 , 
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, за таких обставин.
ОСОБА_3 , маючи прямий протиправний умисел, направлений на використання підробленого документу - посвідчення водія - який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права - керування транспортними засобами категорій «А» та «В» та подальше його використання під час керування транспортними засобами у грудні 2025 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці у невстановленому слідством особи через месенджер «Telegram» за грошову винагороду у розмірі 4000 грн замовив завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А» та «В» із серійним номером НОМЕР_1 , виданим 18 травня 2025 року ТСЦ 1242, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », до якого були внесені завідомо неправдиві відомості про отримання особою права керувати транспортними засобами вказаних вище категорій, при цьому безпосередньо сприявши в його підробленні шляхом надання невстановленій в ході дізнання особі засобів для його підроблення – своїх особистих анкетних даних (прізвища, ім`я, по батькові, числа, місяця, року народження, особистого підпису, фотокартки із зображенням обличчя) через особисте листування в мережі «Інтернет» зі свого мобільного телефону.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім того, ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, за таких обставин.
В подальшому ОСОБА_3 забрав завідомо підроблений документ у невстановленому відділенні ТОВ «Нової Пошти», отримавши з цього моменту можливість його подальшого використання під час керування транспортними засобами, та 15 травня 2026 року, близько 23 годин 40 хвилин, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2109», з реєстраційним номером « НОМЕР_2 », що перебувало в його фактичному користуванні, та рухаючись по вул. Центральній поблизу магазину «АТБ-маркет» в м. Павлограді, під час зупинки працівниками Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, з метою уникнення адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом без посвідчення водія, в порушення «Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, надав інспектору ВРПП Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області завідомо підроблений документ, а саме - завідомо підроблене посвідчення водія категорій «А» та «В» із серійним номером НОМЕР_1 , виданим 18 травня 2025 року ТСЦ 1242, на ім`я « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 », тим самим умисно та протиправно використав завідомо підроблений документ, бланк якого не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу на території України.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається ОСОБА_3 , передбачена  ч. 4 ст. 358 КК України.
Відомості про укладену угоду
23.05.2026 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_3 , за 
ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою.
ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.
Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_3 , винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 , повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.
При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_3 , міру покарання 
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
за ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання  ОСОБА_3 , у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений  ОСОБА_3 , підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.
ОСОБА_3 , зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.
Захисник ОСОБА_5 , повідомила, що здійснювала захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердила зазначені її підзахисним дані. Просила суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 23.05.2026.
Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. 
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам законодавства і при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався
При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов таких висновків.
Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність
Судом встановлено, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченого, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченого на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованого кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідними статтями КК України обставинах.
Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим ОСОБА_3 , цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо кримінальних проступків, до якого згідно зі ст. 12 КК України належать кримінальі правопорушення, вчинені ОСОБА_3 .
Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.
Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства
Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).
Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.
Суспільний інтерес є оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його добробуту, стабільності, безпеки та сталого розвитку.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.
Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суду, забезпечить своєчасне та невідворотне покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.
Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.
У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.
Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.
Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України, належить до категорії кримінальних проступків.
Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 , цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченого.
Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.
Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 , повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення.
За вчинені кримінальні правопорушення
за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою, у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
за ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа, у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання  ОСОБА_3 , у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: особливостей і обставин вчинення: форми вини, характеру і ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_3 , який раніше не судимий, офіційно не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, враховуючи його щире каяття, а також беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи, його вік, стан здоров`я, суд доходить висновку, що узгоджене покарання відповідає принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації. 
Обставини, які пом`якшують покарання  ОСОБА_3 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.
Згідно зі ст. 67 КК України обставинами, які обтяжують покарання  ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що обвинувачений  ОСОБА_3 , щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, з урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень
Матеріальної шкоди в кримінальному провадженні не завдано.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта необхідно стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 .
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі 185/7759/26 (провадження № 1-кс/185/452/26), відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 469, 472, 475, 615 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.05.2026, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання 
- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання  ОСОБА_3 , у виді штрафу в дохід держави в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів у кримінальному провадженні у розмірі 2 888 (дві тисячі вісімсот вісімдесят вісім) гривень 16 копійок. 
Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.05.2026 у справі 185/7759/26 (провадження № 1-кс/185/452/26), на майно вилучене в ході огляду місця події 16.05.2026 року.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я «ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя                     ОСОБА_1