КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ 

Справа №552/1413/26 
Провадження № 2-а/552/39/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2026 Київський районний суд м. Полтави в складі
головуючого судді - Кузіної Ж.В. 
секретаря судового засідання – Грачова К.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. посилаючись, на те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме 16.02.2026 року о 11:56:41 год. В с. Махнівка (Комсомольське), дорога АД М21 244 км, керуючи транспортним засобом DAF ТЕ 105 ХF номерний знак НОМЕР_1 із забрудненим номерним знаком, чим порушив вимоги п.п. 2.9 ПДР України. Вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною, оскільки в той день були несприятливі погодні умови , а саме йшов мокрий сніг, який почав танути під час руху авто, що призвело до утворення бруду на дорогах та відбувалось значне налипання снігу. За час руху номерний знак автомобіля дещо забруднився, проте всі символи розташовані на ньому добре читались. Після зупинки автомобіля патрульним поліцейським, позивачем негайно протерто забруднений ДНЗ. Просив скасувати постану, провадження по справі закрити.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, на підставі якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що інспектор діяв у межах та спосіб, передбачені чинним законодавством, враховано всі обставини, необхідні для розгляду справи та правомірно винесена оскаржувана постанова у відповідності до вимог КУпАП, Закону України «Про дорожній рух». ОСОБА_1 ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України. Під час огляду зазначених фотоматеріалів встановлено, що номерні знаки транспортного засобу позивача покриті значним та стійким шаром льоду, що унеможливлює їх ідентифікацію з відстані, з якої було зроблено фотознімок, не кажучи вже про відстань у 20 метрів. Водночас позивач у позовній заяві зазначає, що номерні знаки були лише незначно забруднені та могли бути ідентифіковані. Проте такі доводи повністю спростовуються наявними фотоматеріалами. Посилання позивача на несприятливі погодні умови також є необґрунтованими, оскільки до матеріалів справи ним долучено скріншоти з невстановлених інтернет-ресурсів щодо погодних умов на території Вінницької області. Водночас зафіксований стан номерних знаків свідчить не про їх забруднення снігом, а про наявність стійкого льодового покриву, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. 
Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою серії ЕНА № 6674968 від 16.02.2026 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121-3 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн. Із постанови вбачається, що 16.02.2026 року о 11:56:41 год. в с. Махнівка (Комсомольське), дорога АД М21 244 км, позивач керував транспортним засобом DAF НОМЕР_2 , днз НОМЕР_1 із забрудненим номерним знаком, чим порушив вимоги п.п. 2.9 ПДР України.
Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Згідно із ст. 9, 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, на транспорті (зокрема, передбачені ч. 1 ст. 121-3 КУпАП).
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, висновки про наявність чи відсутність у діях позивача, адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Предметом судового дослідження у спірних правовідносинах є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.
Частиною 4 статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд зазначає, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами.
В той же час, Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності, а саме: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи, розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Тобто, після виявлення факту вчинення адмінправопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Так, судом встановлено, що позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, яка не дає можливості чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Слід зазначити, що диспозицією ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачена відповідальність за, зокрема, керування транспортним засобом із забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено - числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів.
Тобто, поліцейському при виявленні керованого транспортного засобу водієм, необхідно встановити, що номерний знак автомобіля є забрудненим і така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи та/або буквено число числову комбінацію номерного знака саме з відстані 20 метрів.
Водночас, у даній справі відповідачем не надано жодного належного доказу про те, що номерний знак керованого позивачем ОСОБА_1 транспортного засобу є забрудненим не через погодні умови і через таку забрудненість неможливо чітко визначити його символи з відстані 20 метрів.
Тобто візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Суд вважає, що в діях позивача, який зазначив в позовній заяві що перед початком керування ТЗ ним було виконані вимоги п. 30.2 ПДР, а саме перевірено та забезпечено чистоту номерних знаків, але зважаючи на погодні умови він знову забруднився, після чого на місці позивач протер його, а тому з врахуванням погодних умов, що зафіксовані на фото, вказують на відсутність вини позивача та відсутності складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Суд звертає увагу, що відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, саме на суб`єкта владних повноважень, покладено обов`язок щодо доказування правомірності винесення оскаржуваної постанови.
Однак, відповідачем у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами (фото, тощо) не доведено вину позивача ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Одним із основних доказів у цій справі є відеозапис із портативного відеореєстратора, оглянувши який, суд мав би можливість встановити у діях позивача ОСОБА_1 подію і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, процедуру проведення заміру двадцяти метрів від номерного знака транспортного засобу і за допомогою яких технічних засобів було це проведено, дотримання поліцейським порядку розгляду справи про адмінправопорушення, проте відповідачем такий відеозапис не наданий.
З огляду на те, що оскаржувана постанова винесена 16.02.2026 і як зазначає позивач, того дня були погані погодні умови, сніг та хуртовина з температурним режимом від +8 до – 12 градусів морозу та беручи до уваги те, що стороною відповідача не доведено факту забрудненого ДНЗ не через погодні умови тому, оскаржувана постанова є такою, що підлягає скасуванню.
Більше того, слід зазначити, що за змістом п.1ч.1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень.
А тому, враховуючи погодні умови, поліцейський повинен був зобов`язати водія ОСОБА_1 очистити номерні знаки, а не при відсутності прямого умислу останнього на забруднення номерного знаку виносити оскаржувану постанову.
Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, , суд дійшов до висновку про необхідність скасування такої постанови.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративні правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема при встановленні відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
В п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень, зокрема, скасовує постанову і закриває справу.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Враховуючи викладене вище, суд скасовує оскаржувану постанову і вважає за необхідне провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись ст.5, 7, 77, 241-246, 268, 271, 286 КАС України, суд –

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про визнання незаконною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності- задовольнити. 
Скасувати постанову серія ЕНА № 6674968 від 16.02.2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, провадження в справі закрити. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи: 
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ).
Відповідач: Управління патрульної поліції у Вінницькій області (місце знаходження: м. Вінниця вул.. Ботанічна, 23, код ЄДРПОУ 4018646).

Головуючий Ж.В.Кузіна