РЕНІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Провадження № 2-а/510/18/26
Справа № 946/7771/25
26 травня 2026 року м. Рені Одеської області
Ренійський районний суд Одеської області у складі: 
головуючого судді Гончарової-Парфьонової О.О.,
за участю секретаря Фурсової А.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Рені Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, -
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та просить суд, скасувати постанову серії ЕНА № 5838873 від 30 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
В обґрунтування позову зазначає, що 30 вересня 2025 року о 20 год. 20 хв. він був зупинений екіпажем патрульної поліції в м. Ізмаїл. Під час зупинки, поліцейські не представились та не пред`явили службові посвідчення. Причиною зупинки була зазначена відсутність страхового полісу, яку було змінено і, без належного обґрунтування, складено постанову серії ЕНА № 58388 від 30 вересня 2025 року за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Позивач вважає зазначену постанову незаконною, тому з наведених підстав звернувся із позовом до суду.
Позивач у судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, про причини неявки не повідомив, направив до суду відзив, у відповідності до якого, просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовні вимоги без задоволення.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Дійсно, як встановлено судом, 30 вересня 2025 року постановою серії ЕНА № 5838873, складеною інспектором 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області сержантом поліції Степановим Г.В., ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, а саме, як зазначено у постанові, 30 вересня 2025 року о 20 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 у м. Ізмаїл, пр-т Миру, 26, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C 380 CDI, державний номер НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком транспортного засобу у темну пору доби, чим порушив п. 2.9.в правил дорожнього руху. До постанови додано відео з архіву пвр 471329, 47119 з рег. 3639.
Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вищевказане правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. 
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.
Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, передбачена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1190 грн.).
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі за текстом - ПДР).
Відповідно до п. 1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 1.10 ПДР визначає, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Згідно з пунктом 2.9.в ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Отже, з огляду на вказані норми, слід зазначити, що об`єктом адміністративного проступку за ч. 1 ст. 121-3 КУПАП, є встановлений порядок реєстрації та експлуатації транспортних засобів.
Пунктом 6.1.7.1 вимог щодо безпечності технічного стану та методи контролювання колісних транспортних засобів ДСТУ 3649:2010, зазначено, що габаритні вогні, контурні вогні та знак автопоїзда повинні функціювати у сталому режимі. Ліхтар освітлення заднього номерного знака має вмикатися одночасно з габаритними вогнями та надійно освітлювати поверхню номерного знака. 
Об`єктивна сторона правопорушення, у даному випадку, полягає в експлуатації транспортного засобу з номерним знаком, що неосвітлений саме у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості.
Суб`єктом адміністративного правопорушення є водій транспортного засобу, тобто особа, яка в установленому порядку отримала дозвіл на керування транспортним засобом.
Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Отже, суб`єктивна сторона правопорушення за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, характеризується умисною формою вини, тобто особа, яка вчиняє такі дії, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 283 КУпАП, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Таким чином, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Згідно відповіді департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції в Одеській області № 220/41/13/16/01-26 від 21 січня 2026 року, зазначено, що у відповідності до наказу МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» загальний порядок зберігання, видачі відеозаписів становить 30 діб.
Таким чином, відповідачем зазначено про неможливість надання відео з бодикамер долучених до постанови серії ЕНА № 5838873 від 30 вересня 2025 року. 
Разом із тим, відповідачем наданий відеозапис з портативного відео реєстратора службового транспортного засобу поліцейського, за яким встановлено факт руху 30 вересня 2025 року о 20 год. 31 хв. автомобілем Mercedes-Benz C 380 CDI, державний номер НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком транспортного засобу у темну пору доби.
Так, відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, доведена правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже з наявних матеріалів справи та доданого відеозапису, судом встановлена суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, зокрема те, що 30 вересня 2025 року о 20 год. 31 хв. водій ОСОБА_1 у м. Ізмаїл, пр-т Миру, 26, керував транспортним засобом Mercedes-Benz C 380 CDI, державний номер НОМЕР_1 , з неосвітленим державним номерним знаком транспортного засобу у темну пору доби.
Отже, суду доведено порушення  ОСОБА_1 , як водієм, п. 2.9.в ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.
Згідно з ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Спірна постанова містить посилання як на пункт ПДР України (2.9.в) вимоги якого порушені та посилання на ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, яка передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.
Розмір штрафу відповідає передбаченими ч. 1 ст. 121-3 КУпАП санкціям.
Щодо твердження позивача про порушення процедури розгляду справи:
З наданого позивачем відеозаписапису вбачається, що інспектором поліції дотримана процедура розгляду справи в повному обсязі. 
Водночас, слід зауважити, що зміст ст. 268 КУпАП вказує на те, що зазначені права поділяються на загальні, які має кожна особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також права, якими особа наділяється при розгляді справи.
Законом встановлений спеціальний порядок притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, який полягає у тому, що протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова виноситься на місці вчинення правопорушення. У такому випадку не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.
Таким чином, суд вважає, що інспектором було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП, при розгляді справи.
Підсумовуючи, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята відповідно до вимог закону, порушень норм чинного законодавства під час її винесення, судом не встановлено, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Судові витрати, які підлягають розподілу – відсутні, в силу ч. 2 ст. 139 КАС України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 8, 9, 55, 77, 79, 90, 132, 139, 143, 241, 242-246, 255, 286 КАС України, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі – залишити без задоволення, рішення суб`єкта владних повноважень – без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя           О.О. Гончарова-Парфьонова