ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2026 року	справа № 380/10338/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Львівській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у сумі 42600,14 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач має податковий борг перед бюджетом, який виник за період з 21.08.2025 та станом на 06.04.2026 становить 42632,73 грн, а стягненню підлягає сума 42600,14 грн і складається із сум єдиного податку та військового збору, самостійно визначених відповідачем у поданих ним податкових деклараціях платника єдиного податку, а також донарахованої пені. Вказані суми є узгодженими та не сплачені відповідачем у встановлений законодавством строк. У зв`язку з цим позивач просить позовні вимоги задовольнити та стягнути податковий борг у сумі 42 600,14 грн.
Ухвалою судді від 25.05.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами; відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач заяви про визнання позову чи відзиву на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), до суду не надав. Про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідач повідомлявся належним чином за податковою адресою. Конверт рекомендованого поштового відправлення за ШКІ № R067184203372 повернувся на адресу суду з відміткою органу поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання".
Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 11.08.2008 зареєстрований як фізична особа - підприємець та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області за основним місцем обліку, за податковою адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач перебуває на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи зі ставкою 5 відсотків.
Відповідач подавав до контролюючого органу податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, у яких самостійно визначив податкові зобов`язання за відповідні звітні (податкові) періоди, що підлягають сплаті до бюджету, а саме: податкову декларацію № 9083999134 від 01.04.2025, податкову декларацію № 9429631653 від 21.08.2025 та податкову декларацію № 9413009756 від 01.01.2026.
Відповідно до довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 06.04.2026 № 1355/13-01-13-03 про податкову заборгованість станом на 06.04.2026 ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом у загальній сумі 42 632,73 грн, стягненню з якого підлягає сума 42 600,14 грн, що складається з:
- єдиного податку з фізичних осіб (код бюджетної класифікації 18050400) у сумі 35 550,01 грн, з яких 34 451,59 грн - основний платіж, самостійно визначений відповідачем у податкових деклараціях (3 843,29 грн за декларацією № 9429631653 від 21.08.2025 та 30 608,30 грн за декларацією № 9413009756 від 01.01.2026), та 1 098,42 грн - пеня, донарахована відповідно до статті 129 ПК України (252,25 грн та 846,17 грн);
- військового збору, що підлягає сплаті фізичними особами - підприємцями, які перебувають на спрощеній системі оподаткування (код бюджетної класифікації 11011700), у сумі 7 050,13 грн (основний платіж), з яких 928,47 грн нараховано за декларацією № 9083999134 від 01.04.2025 та 6 121,66 грн - за декларацією № 9413009756 від 01.01.2026.
Зазначені суми основного платежу нараховані платником самостійно згідно з поданими ним податковими деклараціями платника єдиного податку; дата виникнення податкового боргу - 20.05.2025 (за військовим збором за декларацією № 9083999134), 21.08.2025 (за єдиним податком за декларацією № 9429631653) та 19.02.2026 (за єдиним податком і військовим збором за декларацією № 9413009756).
У зв`язку з наявністю податкового боргу податковим органом на підставі статті 59 ПК України винесено податкову вимогу форми «Ф» від 02.12.2025 № 0022768-1303-1301, яку надіслано відповідачу за його податковою адресою рекомендованою кореспонденцією.
Несплата відповідачем у встановлений законом строк узгоджених сум грошових зобов`язань обумовила звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.
Вирішуючи справу, суд керується таким.
Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом. Норми, встановлені та закріплені Конституцією України, є нормами прямої дії, оскільки відповідно до статті 8 Конституції України в Україні встановлено і діє принцип верховенства права.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі - ПК України).
Згідно зі статтею 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок зі сплати податків та зборів.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 54.1 статті 54 ПК України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з пунктом 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Відповідно до підпункту 295.3 статті 295 ПК України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал. Згідно з пунктом 296.3 статті 296 ПК України платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.
Згідно з підпунктом 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України платниками військового збору є, зокрема, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування. Відповідно до підпункту 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платники єдиного податку третьої групи нараховують, обчислюють і сплачують військовий збір у порядку, визначеному для єдиного податку статтями 295 і 296 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що суми єдиного податку у розмірі 34 451,59 грн (основний платіж) та військового збору у розмірі 7 050,13 грн відповідач визначив самостійно у поданих ним податкових деклараціях платника єдиного податку № 9083999134 від 01.04.2025, № 9429631653 від 21.08.2025 та № 9413009756 від 01.01.2026, відтак у силу пункту 54.1 статті 54 ПК України такі суми є узгодженими з моменту подання декларацій та не потребували додаткового узгодження. У зв`язку з несплатою цих сум у встановлені строки вони набули статусу податкового боргу в розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України.
Стосовно пені у сумі 1 098,42 грн (252,25 грн та 846,17 грн), донарахованої за єдиним податком, суд зазначає, що відповідно до підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків, після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання, нараховується пеня. Згідно з підпунктом 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки. Оскільки відповідач не сплатив самостійно визначені ним суми єдиного податку у встановлений строк, нарахування пені на суму такого боргу відповідає наведеним нормам, а непогашена пеня в силу підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України є складовою податкового боргу.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Згідно з підпунктом 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.
На виконання наведених положень позивачем надіслано відповідачу за його податковою адресою рекомендованою кореспонденцією податкову вимогу форми «Ф» від 02.12.2025 № 0022768-1303-1301. Відповідно до пунктів 42.2, 42.4 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Згідно з пунктом 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням платника податків, його відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Докази оскарження відповідачем податкової вимоги в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до підпункту 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з пунктом 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Відповідно до пункту 95.2 статті 95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
За приписами пункту 87.1 статті 87 ПК України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Згідно з пунктом 4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. У спірних правовідносинах податковий борг виник у період з 20.05.2025 по 19.02.2026, а позов пред`явлено до суду 20.05.2026, тобто в межах визначеного цією нормою строку.
Суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, висловлену, зокрема, у постановах від 12.02.2019 у справі № 820/6512/16, від 04.02.2020 у справі № 803/834/17, від 27.05.2021 у справі № 160/9742/19, згідно з якою умовою для стягнення податкового боргу в судовому порядку є його узгодженість, тобто відсутність спору щодо сум грошових зобов`язань, які становлять цей борг. Обов`язковими передумовами правомірності звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу є: наявність у платника узгодженого та несплаченого грошового зобов`язання; направлення (вручення) платнику податкової вимоги; сплив 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) податкової вимоги; дотримання визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України строку звернення до суду.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16.04.2020 у справі № 824/729/16-а та постанові від 03.04.2020 у справі № 2540/2576/18, спір про стягнення податкового боргу не передбачає перевірки судом правомірності документів, на підставі яких визначено суми грошових зобов`язань; предметом доказування в такій категорії справ є наявність податкового боргу, його узгодженість та дотримання контролюючим органом установленої процедури стягнення. У постанові від 21.08.2019 у справі № 2340/4023/18 Верховний Суд також наголосив, що в межах розгляду справи про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.
Окрім того, у постанові від 21.01.2020 у справі № 820/11382/15 Верховний Суд указав, що несплачені платником суми узгоджених грошових зобов`язань набувають статусу податкового боргу, а контролюючий орган наділений правом на їх примусове стягнення в судовому порядку за умови дотримання визначеної законом процедури. Стосовно зобов`язань, самостійно визначених платником у податковій декларації, Верховний Суд послідовно наголошує (зокрема у постановах від 26.02.2019 у справі № 820/3245/18 та від 11.06.2019 у справі № 814/621/16), що такі суми вважаються узгодженими в силу пункту 54.1 статті 54 ПК України з моменту подання декларації та не потребують окремої процедури узгодження, а їх несплата у визначений строк є достатньою підставою для виникнення податкового боргу та його стягнення.
Судом встановлено, що позивачем дотримано усіх передбачених законом передумов для звернення до суду з позовом про стягнення податкового боргу з фізичної особи: суми грошових зобов`язань самостійно визначені відповідачем у податкових деклараціях, є узгодженими та несплаченими; нарахована на них пеня є складовою податкового боргу; податкову вимогу надіслано відповідачу за його податковою адресою; передбачений строк з дня її надіслання сплив; позов пред`явлено в межах строку, визначеного пунктом 4 статті 102 ПК України. Доказів сплати податкового боргу або вжиття заходів щодо його погашення, а так само доказів оскарження податкової вимоги відповідач суду не надав.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У справах про стягнення податкового боргу позивач (контролюючий орган) зобов`язаний довести наявність та узгодженість податкового боргу і дотримання процедури його стягнення, що ним зроблено.
Згідно з частинами першою, другою статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України, суд дійшов висновку, що факт наявності у відповідача узгодженого та несплаченого податкового боргу в сумі 42600,14 грн знайшов своє підтвердження, процедуру стягнення податкового боргу позивачем дотримано, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
В силу приписів ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг у загальній сумі 42 600 (сорок дві тисячі шістсот) грн 14 коп.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI Прикінцевих положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.