печерський районний суд міста києва
Справа № 757/15540/26-п 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 травня 2026 року суддя Печерського районного суду м. Києва Гридасова А.М., розглянувши матеріали, які надійшли з Національного агентства з питань запобігання корупції, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 будучи особою, на яку поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подав до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинив правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 172-6 КУпАП.
ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, зазначив, що не був суб`єктом декларування відповідно підпункту «е» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» і не повинен був здавати декларації, зазначені в протоколі, як особа уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Хряпа О.В. направив на адресу суду клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю подій та складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Прокурор надав суду висновок, у якому просив визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП та призначити адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Дослідивши матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідності до ст. 1 Закону України Про запобігання корупції визначено, що правопорушення, пов`язане з корупцією - це діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
В примітці до статті 172-6 КУпАП зазначено що суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Згідно із статтею 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до статті 65-1 Закону за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.
Відповідно до Закону України від 08.07.2022 № 2381-IX «Про внесення змін до Закону України «Про запобігання корупції» щодо особливостей застосування законодавства у сфері запобігання корупції в умовах воєнного стану», який набрав чинності 03.08.2022, суб`єкт декларування зобов`язаний подати декларацію, кінцевий строк подання якої припадає на період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», протягом дев`яноста календарних днів з дня його припинення чи скасування.
Законом України від 20.09.2023 № 3384-IX «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», який набрав чинності 12.10.2023, відновлено декларування у порядку та строки, що визначені ст. 45 Закону.
У ч. 1 ст. 45 Закону встановлено, що особи, зазначені у п. 1, пп. «а», «в»-«» п. 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції декларацію за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.11.2023 за № 1965/41021, щорічна декларація - декларація, яка подається відповідно до частини першої статті 45 Закону (щороку), у період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня.
Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та містить інформацію станом на 31 грудня звітного року.
Своєю чергою, в умовах воєнного стану законом можуть бути встановлені інші строки подання щорічної декларації.
Так, у п. 2-7 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону визначено, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію відповідно до ст. 45 цього Закону, кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 21.06.2016 № 735-ц молодшого радника юстиції ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України з 22.06.2016 року. 
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України від 11.04.2017 № 373- старшого радника юстиції ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України у зв?язку із реорганізацією органу прокуратури та змінами в організації виробництва та праці відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 51 Закону України «Про прокуратуру» та п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України.
Наказом Офісу Генерального прокурора № 1874ц від 23.09.2022 ОСОБА_1 поновлено на посаді з 12.04.2017 року. З наказом у встановленому порядку ознайомлений 27.09.2022 року.
Наказ Генерального прокурора України від 11.04.2017 року № 373ц про звільнення ОСОБА_1 скасовано на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2021, постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.07.2021 та постанови Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі № 826/6203/17.
Наказом Офісу Генерального прокурора № 27ц від 19.01.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 20.01.2023 на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»). З наказом у встановленому порядку ознайомлений та отримав копію 20.01.2023 року.
Таким чином, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави, був зобов`язаний подати декларацію за 2022 рік до 31.01.2024, шляхом заповнення відповідної форми на офіційному веб-сайті Національного агентства.
3 Реєстру, декларацію за 2022 рік, ОСОБА_1 подав 13.02.2026 о 17:28, унікальний ідентифікатор декларації - 85ccbdf4-1d90-408a-9c56-6f08b7ffba63 (протерміновано на 744 календарних днів).
Згідно з послідовності дій користувача Реєстру, які вчинив ОСОБА_1 дії по заповненню декларації за 2022 рік останній розпочав лише 13.02.2026.
Відповідно до наданих письмових пояснень ОСОБА_1 щодо несвоєчасного подання декларацій, надісланих на електронну пошту o.chernousova@nazk.gov.ua 10.03.2026 (вх. № 24147/0/09-26 від 11.03.2026), він зазначив, що не є суб`єктом декларування, оскільки його було поновлено на посаду заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України, яка на момент поновлення у зв?язку з реорганізацією органів прокуратури формально вже не існувала.
ОСОБА_1 також зазначив, що йому не видавалося службове посвідчення, на нього не покладалися посадові обов`язки, робоче місце було відсутнє, а місячна заробітна плата складала близько 8 тисяч гривень, оскільки він ще не проходив атестацію.
В подальшому від проходження атестації він відмовився, внаслідок чого 20.01.2023 року був повторно звільнений.
На думку ОСОБА_1 , оскільки він не проходив атестацію і не був переведений до новостворених органів прокуратури (Офісу Генерального прокурора, обласних чи окружних прокуратур) він втратив повноваження на виконання функцій держави та не мав обов`язку подавати декларації.
Відповідно до п. 28 Роз`яснень щодо фінансової доброчесності від 13.11.2023 № 4 (зі змінами), підготовлених Національним агентством на виконання повноваження, передбаченого п. 15 ч. 1 ст. 11 Закону (далі - Роз`яснення), особа набуває знову статус суб`єкта декларування (а також суб`єкта, на якого поширюється дія Закону) з дня поновлення на посаді відповідно до виданого роботодавцем наказу про поновлення особи на роботі. При цьому працівник повинен бути обізнаним з наявністю наказу про його поновлення на роботі.
Відповідно до п. 11 Роз`яснень суб`єкт декларування, поновлений на роботі за рішенням суду після завершення кампанії декларування, до 01 квітня року, наступного за роком, у якому відбулося поновлення, подає щорічну декларацію (продовжується діяльність) за рік, у якому відбулось поновлення.
ОСОБА_1 27.09.2022 був ознайомлений з наказом Офісу Генерального прокурора № 1874ц від 23.09.2022 щодо поновлення його на посаді з 12.04.2017 року. Відповідно, він знову набув статусу суб`єкта декларування та мав обов`язок подати щорічну декларацію за 2022 рік, у термін визначений п. 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону.
Згідно з інформацією та копіями документів отриманих від Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_1 отримував заробітну плату з вересня 2022 року по січень 2023 року, а за даними табелю обліку використання робочого часу був присутній на робочому місці, що свідчить про те що ОСОБА_1 мав статус прокурора та відповідно статус суб`єкта декларування.
Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються Законом
України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. N?697-VII з численними змінами та доповненнями. Саме його норми закріплюють правовий статус прокурора, порядок зайняття ним посади та порядок звільнення з посади, припинення і
зупинення його повноважень.
існування разом з реорганізованою установою. Проте, відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру», особа, яка обіймала цю посаду, має статус прокурора, який не залежить від зміни організаційної
структури прокуратури.
ОСОБА_1 поновлено на посаді, яку він займав до звільнення, при цьому відповідно до п. 3 р. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-IX від 19.09.2019 року за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.
Прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про прокуратуру»).
Таким чином, враховуючи викладене, ОСОБА_1 є суб`єктом декларування та особою, яка, згідно з приміткою до ст. 56 Закону, займає відповідальне та особливо відповідальне становище, і відповідно, був зобов`язаний подати всі передбачені законом декларації у встановлені строки.
Для кваліфікації несвоєчасного подання декларації як адміністративного правопорушення необхідна наявність двох обставин, а саме: сам факт несвоєчасного подання та відсутність у суб`єкта декларування поважних причин порушення термінів подання декларації.
Тому лише сукупність факту несвоєчасного подання декларації та сутність при цьому поважних причин у суб`єкта декларування утворює склад адміністративного правопорушення, без наявності якого провадження у справі о адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю (ст. 247 КУпАП).
Згідно абз. 9 п.п. 1 п. 2 листа Вищого спеціалізованого суду України з згляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення пов?язані з корупцією», під поважними причинами несвоєчасного подання декларації слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв?язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб - сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою.
Згідно з службовою запискою Департаменту інформаційних систем, аналітичної роботи та захисту інформації Національного агентства від 19.02.2026 № 70-05/1873-26, технічних несправностей та перебоїв у роботі Реєстру, які б завадили поданню декларації у визначений Законом період не зафіксовано.
Вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин.
Поважних причин, які б перешкодили вчасно подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 в ході збору матеріалів по даному факту не встановлено.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП доведена та підтверджується зібраними в справі доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення № 47-01/64/26 від 11.03.2026; вимогою Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.12.2025; листом Офісу Генерального прокурора від 31.12.2025; копією наказу про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури України та органів прокуратури від 19.01.2023 №27ц; наказом Генерального прокурора України про призначення ОСОБА_1 на посаду прокурора Києво-Святошинського району Київської області від 22.03.2000 №234к; наказом Генерального прокурора України про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Києво-Святошинського району Київської області від 01.06.2000 № 462к; наказом про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України від 21.06.2016 № 735-ц; наказом про звільнення ОСОБА_1 з посаду заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України від 11.04.2017 № 373-ц; наказом про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління внутрішньої безпеки та захисту працівників прокуратури Генеральної прокуратури України від 22.04.2022 № 1874ц; письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 10.03.2026; заявою про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію від 27.09.2022; службовою запискою про стан функціонування інформаційно-комунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від 19.02.2026;
Таким чином, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суддя вважає, що дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП вірно, протокол складено у відповідності до вимог законодавства, а вина особи безумовно, "поза розумним сумнівом", доведена та підтверджується достатніми, належними та допустимими доказами по справі і повністю встановлена під час судового розгляду.
При призначенні стягнення правопорушнику суд, відповідно до ст. 33 КУпАП, враховує характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що обтяжують і пом`якшують відповідальність.
Відповідно до ст.ст. 34, 35 КУпАП обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність правопорушника не встановлено.
Враховуючи те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, суддя дійшов до висновку, що з метою виховання правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень необхідним і достатнім буде адміністративне стягнення у виді штрафу у межах санкції ст. 176-2 КУпАП.
Згідно ст. 40-1 КУпАП , судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ч.1 ст.172-6, 280, 283-285,287 КУпАП, суддя,
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.
Штраф має бути сплачений не пізніше, як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу у порядку примусового виконання постанови відповідно до ст. 308 КУпАП.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд міста Києва особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.
Строк пред`явлення постанови до виконання - три місяці.

Суддя А.М. Гридасова