ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

20 травня 2026 року  	Справа № 160/29972/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , 

ІНФОРМАЦІЯ_2 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
16.10.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо невнесення змін до даних про ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також не зарахування ОСОБА_1 на спеціальний військовий облік;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) внести зміни до даних про ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) в частині його бронювання з урахуванням роботи на підприємстві, яке належить до категорії критично важливих, а також зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП; НОМЕР_2 ) на спеціальний військовий облік як заброньованого працівника відповідно до подання АТ «Укртранснафта».
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що після звільнення з військової служби у запас, позивач працював на підприємстві, яке подало відомості щодо його бронювання, однак в отриманій через мобільний додаток «Дія» відповіді було відмовлено в бронюванні у зв`язку з тим, що позивач обліковується як резервіст. Позивач вважає бездіяльність відповідача-1 в частині його бронювання протиправною, оскільки в чинному законодавстві відсутня заборона щодо бронювання резервістів, при цьому, також, зазначає, що позивач не був ознайомлений із наказом командира військової частини про його зарахування до військового оперативного резерву.
21.10.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. 
23.12.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, залучено до участі у справі в якості другого відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 .
20.01.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду допущено представника позивача до участі у всіх судових засіданнях Дніпропетровського окружного адміністративного суду у даній справі в режимі відеоконференції.
21.01.2026 року у підготовчому судовому засіданні оголошено перерву, з огляду на витребування додаткових доказів та пояснень.
Також, 21.01.2026 року від позивача надійшло клопотання про залучення в якості співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
17.02.2026 року у підготовчому судовому засіданні представником позивача було відкликано клопотання про залучення в якості співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 та заявлено усне клопотання про повторне витребувати у відповідачів доказів та застосування заходів процесуального примусу за неподання витребуваних документів, у задоволенні якого судом було відмовлено та відкладено підготовче судове засідання.
05.03.2026 року у підготовчому судовому засідання закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.
17.03.2026 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов витяг з положення про ІНФОРМАЦІЯ_4 та відзив на позов, в якому просить відмовити у його задоволенні, оскільки згідно частини 1 статті 26-2 Закону № 2232-XII визначено, що в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві. При цьому, Порядком бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 визначено, що бронюванню підлягають лише військовозобов`язані, а не призовники чи резервісти.
19.03.2026 року судове засідання, призначене для початку розгляду справи по суті, відкладено за клопотанням представника позивача. 
07.04.2026 року у судовому засіданні, на стадії розгляду справи по суті, клопотання представника позивача про оголошення перерви для надання додаткових доказів задоволено та оголошено перерву.
15.04.2026 року у судовому засіданні, на стадії розгляду справи по суті, клопотання представника позивача про оголошення перерви для надання додаткових доказів задоволено та оголошено перерву.
29.04.2026 року від представника позивача надійшли письмові пояснення та додаткові докази.
29.04.2026 року у судове засідання, на стадії розгляду справи по суті, відповідач-1, належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, явку представника - не забезпечив, представник позивача надіслав клопотання про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, від відповідача-2 в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. З урахуванням наведеного, судом вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження. 
20.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі Указу Президента України від 07.03.2024 року №149/2024 позивача звільнено у запас після проходження строкової військової служби.
13.05.2025 року роботодавець позивача спробував забронювати позивача через застосунок "Дія", але це виявилося неможливим у зв`язку з тим, що позивача було записано резервістом.
07.08.2025 року адвокат ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив актуалізувати відомості про особу ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідності до приписів законодавства та даних у військовому квитку серії НОМЕР_3 шляхом внесення даних про виключення його з оперативного резерву та внесення відомостей щодо звільнення ОСОБА_1 в запас, оскільки останній працює на підприємстві, яке подало відомості щодо його бронювання в порядку, передбаченому чинним законодавством, однак в отриманій через мобільний додаток "Дія" відповіді було відмовлено в бронюванні у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 обліковується як резервіст.
Листом від 01.09.2025 року №1/Вх/3930 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив, що резервісти бронюванню не підлягають, а тому в отримана через мобільний додаток "Дія" відповідь є правомірною.
Позивач вважає бездіяльність відповідача-1 в частині його бронювання протиправною, оскільки в чинному законодавстві відсутня заборона щодо бронювання резервістів, при цьому, позивач не був ознайомлений із наказом командира військової частини про його зарахування до військового оперативного резерву, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
У межах спірних правовідносин суду належить встановити: правовий статус позивача (військовозобов`язаний чи резервіст) та його відповідність умовам бронювання, визначеним статтею 25 Закону №3543-XII; наявність або відсутність у позивача права на відстрочку відповідно до статті 23 цього Закону; обставини виникнення та вплив технічної помилки в реєстрі на реалізацію такого права; а також правомірність дій відповідача щодо відмови у бронюванні.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону України №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:
уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;
прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;
проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;
виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.
Згідно зі статтею 33 Закону №2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів (частина 1 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування (частина 2 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (частина 3 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний (частина 4 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина 5 статті 33 Закону №2232-ХІІ).
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2232-ХІІ персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Частинами 1, 2 статті 35 Закону №2232-ХІІ визначено, що на загальному військовому обліку перебувають резервісти, а також військовозобов`язані, які не заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності на період мобілізації та на воєнний час.
На спеціальному військовому обліку перебувають військовозобов`язані, заброньовані за центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час.
Відповідно до вимог частини 1 статті 26-2 Закону №2232-XII в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.
Згідно з абзацом 5 статті 1 Закону №3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
Згідно з додатком до Постанови №741 військовий резерв людських ресурсів складається з: 1) резервістів, які у добровільному порядку уклали контракт про проходження громадянином України служби у військовому резерві та/або зараховані до військового оперативного резерву; 2) військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а також підрозділах розвідувальних органів України.
Військовий резерв людських ресурсів поділяється на військовий оперативний резерв та мобілізаційний людський резерв.
Відповідно до абзацу 5 пункту 12 Положення про проходження громадянами України служби у військовому резерві Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 29.10.2012 №618/2012 (в редакції чинній на момент звільнення позивача з військової служби) (далі - Положення №618/2012) в особливий період на службу у військовому оперативному резерві в обов`язковому порядку на посади відповідно до їх військових звань зараховуються особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Положення №618/2012 громадяни проходять службу у військовому резерві в добровільному порядку, а в особливий період особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам проходження служби у військовому резерві, - в обов`язковому порядку.
Відповідно до пункту 120-1 Положення №618/2012 під час особливого періоду особи, звільнені з військової служби, які за своїми професійно-психологічними характеристиками і станом здоров`я придатні до служби у військовому резерві та відповідають встановленим вимогам її проходження, в обов`язковому порядку зараховуються до військового оперативного резерву.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що в умовах особливого періоду, який існував на час виникнення спірних правовідносин є загальновідомою обставиною, законодавець встановив імперативний обов`язок щодо зарахування до військового оперативного резерву осіб, звільнених з військової служби, за умови їх відповідності визначеним вимогам.
Суд звертає увагу на те, що питання правомірності зарахування позивача до оперативного резерву не охоплюється предметом цього спору та не підлягає дослідженню в межах даних правовідносин. Отже, суд не надає оцінку доводам позивача про те, що включення до оперативного резерву відбулося з порушенням установленої процедури та без дотримання вимог законодавства.
З огляду на викладене, суд зауважує, що факт зарахування позивача до оперативного резерву свідчить про набуття ним статусу резервіста у розумінні законодавства про військовий обов`язок і військову службу. З огляду на нормативне розмежування категорій військовозобов`язаних та резервістів, такий статус виключає одночасне віднесення особи до військовозобов`язаних.
Отже, позивач, як особа, зарахована до оперативного резерву, є резервістом, а не військовозобов`язаним, що має визначальне значення для правильного застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах.
Щодо наявності у позивача права на відстрочку відповідно до статті 23 Закону №3543-XII, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону №3543-XII порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.
Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, що здійснюють бронювання військовозобов`язаних, зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаних, які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються.
Механізм бронювання під час дії воєнного стану військовозобов`язаних за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, які здійснюють виробництво товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань визначає Порядок бронювання військовозобов`язаних за списком військовозобов`язаних під час дії воєнного стану, затверджений Постановою №76.
Відповідно до пункту 1 зазначеного Порядку цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу:
в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування (далі - державні органи);
в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, БЕБ, ДСНС, Державній кримінально-виконавчій службі, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому цього пункту), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;
на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період (далі - критично важливі підприємства);
на підприємствах, в установах та організаціях, які в установленому порядку визначено критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (далі - критично важливі установи);
у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна відповідно до укладених міжнародних договорів України;
в операторах протимінної діяльності, які проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі - оператори протимінної діяльності).
Пункт 3 Порядку передбачає, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), в електронній формі засобами Порталу Дія.
Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).
Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.
Строк дії відстрочки не може перевищувати:
строку проведення мобілізації - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 1 цього Порядку;
строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;
12 місяців - для військовозобов`язаних, зазначених в абзацах п`ятому та сьомому пункту 1 цього Порядку;
строку договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці шостому пункту 1 цього Порядку.
Відповідно до пункту 4 цього Порядку, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків.
За змістом з пунктом 5 Порядку, бронюванню підлягають всі військовозобов`язані, зокрема, працівники критично важливих підприємств, критично важливих установ, які визначені Мінстратегпромом критично важливими для функціонування економіки в особливий період, у сфері оборонно-промислового комплексу.
Аналіз викладених норм права свідчить про те, що право на бронювання, як це прямо передбачено статтею 25 Закону № 3543-XII та Постановою №76, поширюється виключно на військовозобов`язаних осіб, які перебувають на відповідному обліку та працюють, зокрема, на підприємствах, що є критично важливими для функціонування економіки в особливий період.
Водночас, системний аналіз положень частини першої статті 25 Закону №3543-XII у взаємозв`язку з частиною дев`ятою статті 1 Закону №2232-XII дає підстави для висновку, що законодавець чітко розмежовує правовий статус військовозобов`язаних та резервістів як різних категорій військового обліку громадян.
При цьому наведені правові норми прямо передбачають можливість бронювання виключно військовозобов`язаних осіб, тоді як резервісти не віднесені до суб`єктів, на яких поширюється відповідний правовий механізм.
Суд зауважує, що сам по собі факт працевлаштування позивача на підприємстві, віднесеному до об`єктів критичної інфраструктури, а також включення його до списків на бронювання за поданням такого підприємства, не є безумовною та достатньою підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, передбаченої статтею 23 Закону №3543-XII.
Так, особливості призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені главою VII Закону № 2232-XII.
Відповідно до частини 1 статті 39-1 Закону №2232-XII для оперативного доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України за поданням Головнокомандувача Збройних Сил України може бути прийнято рішення про призов громадян України, зарахованих до військового оперативного резерву, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Частина 3 цієї норми передбачає, що призов громадян України на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період та їх оповіщення здійснюються командирами військових частин - стосовно громадян України, які проходять службу у військовому резерві за контрактом та/або зараховані під час такої служби до військового оперативного резерву, та керівниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - стосовно громадян України, які після їх звільнення з військової служби зараховані до військового оперативного резерву.
Згідно з частиною 7 статті 39-1 Закону №2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають громадяни України, які на момент призову:
1) визнані за результатами медичного огляду непридатними до військової служби за станом здоров`я;
2) досягли граничного віку перебування в резерві, або якщо час, що залишився до досягнення такими громадянами граничного віку перебування в резерві, є меншим за строк, на який здійснюється призов;
3) вислужили встановлені строки військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, і з дня їх звільнення з такої служби пройшло менше одного року;
4) мають загальний строк військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період у календарному обчисленні не менше одного року. Такі особи в зазначений період можуть бути призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період за їхньою згодою.
Відповідно до частини 8 статті 39-1 Закону № 2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Отже призову на військову службу за призовом в особливий період не підлягають такі особи із числа резервістів :
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці (абзац 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (абзац 5 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років (абзац 6 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність (абзац 7 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи (абзац 8 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років (абзац 9 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду (абзац 10 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- опікун особи, визнаної судом недієздатною (абзац 11 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи (абзац 12 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII);
- особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в пунктах 3-15 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII (частина 2 статті 23 Закону №3543-XII).
Водночас, визначені в пункті 1 (або абзаці 2) частини першої статті 23 Закону №3543-XII особи - заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку - не відносяться до кола осіб, які не підлягають призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
За таких обставин включення до списків підприємства критичної інфраструктури має виключно організаційно-процедурний характер і не породжує автоматичного виникнення права на бронювання без наявності передбачених законом підстав та відповідності особи встановленим критеріям.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 139 КАС України, не вирішується.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Суддя М.В. Дєєв