ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року 
м. Київ
справа № 260/2407/25
адміністративне провадження № К/990/24312/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів: Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року (судді: Шавель Р.М., Бруновська Н.В., Хобор Р.Б.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій, спонукання до вчинення дій,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просила:
- визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), які полягають у застосуванні у період із 01 березня 2020 року по 18 липня 2022 року розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, при нарахуванні ОСОБА_1 грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань;
- зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 за період із 01 березня 2020 року по 18 липня 2022 року грошового забезпечення, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, 01 січня 2021 року та 01 січня 2022 року із врахуванням раніше виплачених сум.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2025 року позов задоволено.
Не погодившись із зазначеним рішенням, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Постановляючи зазначену ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив із того, що апеляційну скаргу від імені військової частини НОМЕР_1 подано та підписано ОСОБА_2. На підтвердження її повноважень до апеляційної скарги долучено копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР). Водночас суд зазначив, що до апеляційної скарги не додано жодних документів, які б підтверджували повноваження ОСОБА_2 діяти від імені військової частини НОМЕР_1 у порядку самопредставництва, зокрема статуту, положення, трудового договору чи іншого документа, що визначає обсяг її повноважень.
При цьому, як зауважив суд апеляційної інстанції, відповідно до відомостей, що містяться у виписці з ЄДР, повноваження ОСОБА_2 визначені саме як повноваження представника, що свідчить про можливість вчинення нею дій у межах інституту представництва, а не самопредставництва юридичної особи. Разом з тим будь-якої довіреності на підтвердження представницьких повноважень ОСОБА_2 до апеляційної скарги також не додано.
Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що у тексті апеляційної скарги ОСОБА_2 не зазначено її посадового становища як особи, яка має право діяти від імені військової частини НОМЕР_1 .
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу підписано особою, повноваження якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку, а також не зазначено її посадового становища, у зв`язку із чим наявні підстави для повернення апеляційної скарги відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
Підстави касаційного оскарження та їх обґрунтування
У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить скасувати ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 16 вересня 2021 року у справі №280/8728/20, від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21, від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 та від 30 травня 2024 року у справі №569/21495/23, зазначає, що витяг з ЄДР, який містить відомості про особу, уповноважену вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень у порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень. У зв`язку з цим скаржник наполягає, що особа, яка підписала апеляційну скаргу, належним чином підтвердила свої повноваження на вчинення відповідних процесуальних дій.
Позиція інших учасників справи
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
За правилами частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 липня 2025 року (судді: Загороднюк А.Г., Єресько Л.О., Соколов В.М.) відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі № 260/2407/25.
Вказаною ухвалою витребувано з Закарпатського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.
Ухвалою Верховного Суду від 28 травня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) повторно витребувано з Закарпатського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №320/4611/23.
08 червня 2026 року до Верховного Суду надійшли матеріали адміністративної справи №320/4611/23.
Ухвалою Верховного Суду від 09 червня 2026 року (суддя: Загороднюк А.Г.) призначено справу до розгляду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Джерела права й акти їх застосування
Відповідно до статті 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) цей кодекс визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах.
Частинами першою, третьою статті 3 КАС України визначено, що порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).
Процедура апеляційного оскарження рішення суду має проводитися з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених приписами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
Частиною першою статті 293 КАС України передбачено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 55 КАС України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Згідно з частиною четвертою статті 55 КАС України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
Частиною першою статті 57 КАС України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Відповідно до частини першої, четвертої статті 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:
1) довіреністю фізичної або юридичної особи;
2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів:
1) довіреністю;
2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";
3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядається, та аргументів учасників справи
У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції оскаржуваною ухвалою повернув апеляційну скаргу скаржнику, виходячи з того, що її підписано особою, повноваження якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.
Як убачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, підставою для такого висновку стало те, що підписант апеляційної скарги - ОСОБА_2 - діяла в інтересах ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), однак на підтвердження своїх повноважень надала лише копію виписки з ЄДР, без долучення статуту, положення, трудового договору чи іншого документа, який би підтверджував її право діяти від імені відповідного суб`єкта владних повноважень у порядку самопредставництва.
Крім того, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що ОСОБА_2 , як посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), не зазначила свого посадового становища у тексті апеляційної скарги.
Отже, визначальним у цій справі є питання того, чи є виписка з ЄДР самостійним та достатнім доказом на підтвердження повноважень особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень у порядку самопредставництва.
Указане питання неодноразово було предметом розгляду Верховного Суду. Так, у постановах від 22 липня 2021 року у справі №280/6557/20, від 09 вересня 2021 року у справі №200/11717/20-а Верховний Суд дійшов висновку, що дія статті 59 КАС України не поширюється на випадки самопредставництва юридичної особи. Інші норми указаного Кодексу також не вимагають додавання, зокрема до апеляційної скарги, заяви, документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника чи іншої особи у випадку самопредставництва юридичної особи. Більш того, правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або інша особа, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.
Одночасно, згідно з пунктом 13 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи.
Установивши, що згідно з відомостями у державному реєстрі, особа, яка підписала апеляційну скаргу, має повноваження вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, суд дійшов висновку, що такі відомості на підтвердження повноважень підписантає достатнім та належним доказом.
Колегія суддів також звернула увагу, що указана інформація є доступною і, у випадку сумніву щодо процесуальної дієздатності особи, яка підписала апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції мав можливість скористатися безкоштовним запитом про отримання відомостей з державного реєстру на офіційному сайті Міністерства юстиції України.
Такий висновок суду касаційної інстанції став підставою для скасування ухвал суду апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг.
Про те, що витяг з державного реєстру, у якому зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та/або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень зазначав Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 16 вересня 2021 року у справі №280/8728/20, від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21, від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21.
При цьому у постанові від 04 серпня 2022 року у справі №640/12628/21 Верховний Суд також зауважував, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №826/5500/18 сформувала універсальний принцип, зміст якого полягає у тому, що повернення заяв (скарг) за наявності процесуальної можливості пересвідчитись у наявності в особи повноважень на представництво під час розгляду справи (скарги) ставить під загрозу дотримання завдань адміністративного судочинства, закріплених у частині першій статті 2 КАС України, а також дотримання учасниками справи строків звернення до суду та оскарження судових рішень.
Також у постанові від 28 квітня 2022 року у справі №160/9003/21 Верховний Суд зауважував, що повернення апеляційної скарги з підстав незазначення у ній посадового становища особи, яка підписала апеляційну скаргу, є проявом надмірного формалізму.
У постанові від 03 жовтня 2022 року у справі №520/12336/2020 Верховний Суд, скасовуючи ухвалу апеляційного суду про закриття апеляційного провадження, зазначив, що суд апеляційної інстанції після відкриття провадження у справі мав відомості про наявність повноважень у особи, яка підписала апеляційну скаргу станом на липень 2020 року, але зробив висновки про відсутність повноважень станом на час подання апеляційної скарги, при цьому не вжив будь-яких заходів щодо перевірки цієї інформації. Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції під час розгляду у відкритому судовому засіданні заяви позивача про закриття апеляційного провадження не перевірив (не витребував) чи були відомості, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на дату подання апеляційної скарги (грудень 2020 року) про особу, яка діє в порядку самопредставництва.
Відступу від зазначених висновків Верховного Суду в порядку, визначеному статтею 346 КАС України, здійснено не було і Суд не вважає за необхідне відступити від них у цій справі.
З огляду на викладене Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції зазначеним правовим висновкам Верховного Суду не відповідає.
Так, апеляційну скаргу підписано ОСОБА_2 , яка на підтвердження своїх повноважень діяти від імені військової частини НОМЕР_1 у порядку самопредставництва надала виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03 квітня 2025 року.
У зазначеній виписці зазначено: « ОСОБА_2 (Повноваження: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (має право вчиняти дії від імені НОМЕР_2 прикордонного загону (військової частини НОМЕР_1 )) у тому числі представляти інтереси в судах та інших державних органах без окремого доручення в порядку самопредставництва з усіма правами, що надані сторонам з правом підписання та подання позовних заяв, апеляційних, касаційних скарг та інших процесуальних документів, посвідчення копій, з правом відмови, зміни, відкликання, визначення позову, відкликання та відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладення мирових угод, пред`явлення виконавчих документів до виконання (відповідно до наказу № 46-ОД від 17 червня 2022 року про представництво інтересів військової частини НОМЕР_1 )) - представник.
Отже, наведені відомості підтверджують наявність у ОСОБА_2 повноважень діяти від імені військової частини НОМЕР_1 у порядку самопредставництва, у тому числі на підписання та подання апеляційної скарги.
Верховний Суд у своїх постановах послідовно притримується правової позиції щодо належності і достатності як доказу наявності повноважень у особи діяти від імені юридичної особи в порядку самопредставництва виписки з державного реєстру, у якій зазначені відомості про особу, яка підписала процесуальний документ та указаний обсяг її повноважень.
Крім того, слід указати, що незазначення посадового становища особи, яка підписала апеляційну скаргу, а так само недостатність наданих документів на підтвердження наявності відповідних повноважень, не є підставою для застосування наслідків, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України.
Принагідно колегія суддів звертає увагу і на висновок, викладений у постанові Верховного Суду, постановленій у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду 11 вересня 2024 року у справі №440/14831/23, відповідно до якого обмеження повноважень в ЄДР (зокрема, щодо права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг тощо) особи (працівника), яка вчиняє дії від імені юридичної особи, не спростовує можливості діяти такій особі в порядку самопредставництва від імені юридичної особи (суб`єкта владних повноважень).
Водночас колегія суддів зазначає, що, повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції помилково застосував висновки, викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №303/4297/20.
Так, у зазначеній ухвалі Велика Палата вирішувала питання чи є, починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництвом юридичної особи вчинені за довіреністю процесуальні дії працівника, який не очолює цю особу, не входить до її виконавчого органу, але до трудових обов`язків якого належить представництво інтересів у суді.
У справі №303/4297/20 особа, яка підписала касаційну скаргу, на підтвердження своїх повноважень діяти в порядку самопредставництва надала до суду копію довіреності, копію наказу про переведення його на посаду юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи, копію витягу з наказу про прийняття на роботу асистентом сектору відділу претензійно-позовної роботи та копію наказу про переведення його на посаду юрисконсульта цього сектору.
Аналізуючи наведені документи Велика Палата Верховного Суду констатувала, що у вказаних документах зміст трудових (посадових) обов`язків підписанта не визначений. Зокрема, немає інформації про те, що підписант повноважний діяти від імені позивача у судовому процесі. Тому він не міг на підставі довіреності, у якій є перелік повноважень представника, здійснювати згідно з частиною третьою статті 58 ЦПК України самопредставництво юридичної особи, підписуючи позовну заяву, апеляційну та касаційну скарги.
З огляду на викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про необхідність закриття касаційного провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 396 ЦПК України.
Отже, у межах справи №303/4297/20 Велика Палата Верховного Суду не надавала оцінки достатності/недостатності виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень особи діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва.
Таким чином, у ході касаційного перегляду підтвердилися доводи скаржника про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких підстав, касаційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає задоволенню, а ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Висновки щодо судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі №260/2407/25 скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач судді 	А.Г. Загороднюк Л.О. Єресько В.М. Соколов