Справа № 159/9137/25
Провадження № 2/159/741/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:
головуючого - судді Денисюк Т.В.
з участю секретаря судового засідання - Пустової А.Ф.
позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - Вельми Ж.В.
третьої особи - ОСОБА_1 (дистанційно)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування, зобов`язання вчинити дії, 

у с т а н о в и в:

17.12.2025 до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшов позов ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) до Служби у справах дітей Ковельської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому позивач просила визнати незаконною та скасувати відмову Служби у справах дітей Ковельської міської ради від 14.11.2025 №510-1.20 у наданні згоди на усиновлення нею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Службу у справах дітей Ковельської міської ради повторно розглянути заяву позивача і підготувати висновок про доцільність такого усиновлення.
Ухвалою від 18.12.2025 суд залишив позов без руху, вказав на недоліки позовних вимог в частині визначення відповідача: за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань статусом юридичної особи наділена Служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, а не Служби у справах дітей Ковельської міської ради. Також суд роз`яснив позивачу його виключне право визначати предмет і підставу позову та наслідки обрання неефективного способу захисту (а.с.39).
05.01.2026 на виконання ухвали до суду надійшла позовна заява (в новій редакції) ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якій позивач просила визнати незаконною та скасувати відмову Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради від 14.11.2025 №510-1.20 у наданні згоди на усиновлення нею малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати Службу у справах дітей Ковельської міської ради повторно розглянути заяву позивача щодо доцільності усиновлення (а.с.44).
Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивувала тим, що починаючи з 2023 року фактично проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , виховувала і матеріально забезпечувала його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку із взяттям ОСОБА_3 під варту, орган опіки та піклування передав дитину під опіку дідусеві ОСОБА_2 . Така опіка є тимчасовою, тому зареєструвавши 03.09.2025 шлюб з ОСОБА_3 , отримавши нотаріально завірену згоду на усиновлення його сина, вона 07.11.2025 звернулася до Служби у справах дітей із заявою про надання згоди на усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте 14.11.2025 листом №510-1.20 Служба у справах дітей надала відмову. На переконання позивачки відмова суперечить інтересам дитини, а наведені у документі підстави відмови є незаконними, оскільки не створені належні умови для подання повного пакету необхідних документів, безпідставно надана перевага думці опікуна, крім того помилково застосовані матеріальні норми права щодо судимості, які не розповсюджуються на біологічних батьків. Ураховуючи наведене позивачка просила визнати відмову незаконною і зобов`язати Службу повторно розглянути її заяву із винесенням позитивного рішення. 
Ухвалою від 08.01.2026 позов залишено без руху у зв`язку із неповною сплатою судового збору (а.с.49).
21.01.2026 після усунення визначених недоліків позов прийнятий до розгляду в загальному позовному провадженні.
30.01.2026 Службою у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради (далі - Служба у справах дітей) поданий відзив на позов. У відзиві представник Служби у справах дітей просив залишити позов без задоволення, зазначив, що позивачка неодноразово зверталась із питанням усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала вичерпну інформацію, а також була присутня на засіданні комісії. У первинному пакеті документів позивачем наданий висновок про стан здоров`я від 09.10.2025, який не відповідав вимогам постанови КМУ від 01.10.2025 №1261; позивачка не надала інформацію з відділку Національної поліції України про відсутність чи наявність фактів вчинення особами домашнього насильства або насильства за ознаками статі, що підтверджує чи спростовує застосування до них адміністративного стягнення за відповідною статтею КУпАП. В той час Службі у справах дітей відомо, що позивачка з 03.09.2025 перебуває у шлюбі з ОСОБА_3 , який притягувався до адміністративної відповідальності та відносно нього відкрите кримінальне провадження №12025030000000493 від 15.06.2025, де дитина має статус потерпілого; акт обстеження матеріально-побутових умов від 06.11.2025 не відповідає вимогам постанови КМУ від 24.09.2008 №866 і не містить відомостей про спільне проживання позивачки із дитиною; довідка про доходи позивачки від 31.10.2025 за період з вересня 2025 року по жовтень 2025 року не містить інформації про доходи за півроку; малолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданий статус дитини позбавленої батьківського піклування та призначений опікун ОСОБА_2 (дідусь по маминій лінії), опікун не дав згоду на усиновлення; оскільки дитина не досягла віку, коли сама може висловити думку, і є потерпілою у кримінальному провадженні, опікун з дитиною був скерований до психолога. За результатом психологічного дослідження недоцільно дитину влаштовувати в іншу сім`ю, відсутній зв`язок з біологічним батьком ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_1 , наявна негативна реакція при згадуванні про батька, водночас дитина почувається комфортно з дідусем. Врахувавши усю сукупність встановлених обставин, Служба у справах дітей керуючись п.22 Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей, затв. постановою КМУ від 08.10.2008 №905, підготувала висновок про недоцільність усиновлення малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Висновок від 11.12.2025 №552-1.20 підписаний міським головою. 
Під час судового розгляду справи позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала, просила вирішити по суті незаконність остаточної відмови у наданні висновку про недоцільність усиновлення від 11.12.2025 і зобов`язати Службу у справах дітей при повторному розгляді її заяви дати позитивний висновок. У своїх поясненнях позивачка акцентує увагу на упередженому ставленні органу опіки та піклування, оскільки до взяття ОСОБА_3 під варту, вона два роки виховувала малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина називала її мамою. В свою чергу дідусь ОСОБА_2 майже не спілкувався з онуком. Однак в день події, яка слугувала підставою для взяття ОСОБА_3 під варту, дитину без врахування думки позивачки передали дідусеві. Останній свідомо обмежує спілкування дитини з позивачкою та біологічним батьком. Позивачка переконана у переважному праві на усиновлення малолітнього. Акцентує увагу суду на тому, що біологічний батько дитини не позбавлений батьківських прав, дав згоду на усиновлення, не засуджений вироком суду за вчинення інкримінованого йому злочину, відтак згідно з презумпцією невинуватості вправі визначати долю дитини.
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради Вельма Ж.В. вважає рішення органу опіки та піклування таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно з поясненнями представника біологічному батькові дитини ОСОБА_3 пред`явлене обвинувачення у вбивстві матері та бабусі дитини. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із зведеним неповнолітнім братом визнані потерпілими у кримінальному провадженні № 12025030000000493 від 15.06.2025 за ч.2 ст.115 КК України. На час події позивачка не перебувала у шлюбі з біологічним батьком дитини, тому у зв`язку із смертю матері та взяттям під варту батька, дитині був наданий статус позбавленого батьківського піклування і дитина передана під опіку єдиному родичу - дідусеві по лінії матері ОСОБА_2 . Визначальним при прийнятті рішення про відмову у наданні згоди на усиновлення позивачкою малолітнього ОСОБА_3 був висновок психолога.
Також представник Служби у справах дітей Вельма Ж.В. заперечила доводи позивачки про процедурні порушення розгляду заяв про усиновлення. Вказала, що позивачка вперше звернулась до Служби 07.11.2025. Через невідповідність документів вимогам законодавства отримала письмову відмову від 14.11.2025. Після часткового усунення недоліків вдруге подала документи 19.11.2025, була присутня на засіданні комісії 24.11.2025, де підготовлений висновок про недоцільність усиновлення. Висновок про недоцільність усиновлення від 11.12.2025 підписаний міським головою.
Третя особа - ОСОБА_3 просив позов задовольнити і пояснив, що з семимісячного віку самостійно виховував сина, в той час як мати проживала окремо. Незалежно від звинувачень він діє лише в інтересах сина. На його переконання саме позивачка останні два роки була для ОСОБА_5 матір`ю, тому дитина має залишитися в звичному і кращому для неї середовищі.
Третя особа - ОСОБА_2 на розгляд справи не з`явився.
Суд заслухав учасників судового засідання, дослідивши письмові докази, перейшов до стадії ухвалення судового рішення. 
Датою ухвалення рішення є 28.05.2026.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому Ковельським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 25.02.2021 батьками зазначені: ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.27).
17.06.2025 ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №12025030000000493 від 15.06.2025 за ознаками п.1.п.4 ч.2 ст.115 КК України (а.с.65).
ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 15.06.2025 приблизно о 19.00 год між ОСОБА_3 та його колишньою дружиною ОСОБА_7 і тещею ОСОБА_8 на подвір`ї за місцем проживання ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , на грунті тривалих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_3 діючи умисно, тримаючи в руках ніж, завдав 24 удари в шию та в тулуб ОСОБА_8 та 20 ударів в шию, тулуб і верхні кінцівки ОСОБА_7 . Від отриманих травм обидві померли на місці події.
На час розгляду цієї справи триває судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_3 , останній утримується під вартою. 
Постановою слідчого від 16.06.2025 і постановою від 24.06.2025 потерпілими у кримінальному провадженні визнаний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його брат по матері ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.66).
У зв`язку із смертю матері та взяттям під варту батька, ОСОБА_3 наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради №002-032/25 від 19.06.2025 взятий на облік дітей, позбавлених батьківського піклування.
Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради №218 від 30.06.2025 на період обрання батькові ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, опікуном дитини призначений дідусь ОСОБА_2 , останній також призначений опікуном ОСОБА_10 (а.с.72).
03.09.2025 між позивачем ОСОБА_11 та ОСОБА_3 укладений шлюб (а.с.21).
16.10.2025 ОСОБА_3 дав нотаріально засвідчену згоду на усиновлення ОСОБА_1 його малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). 
07.11.2025 позивач ОСОБА_1 звернулася до виконавчого комітету Ковельської міської ради із заявою про усиновлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).
14.11.2025 Службою у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради позивачці скерований лист №510-1.20, де повідомлено про відсутність підстав для підготовки висновку про доцільність усиновлення у зв`язку із неповнотою і невідповідністю законодавству поданих документів (а.с.9).
19.11.2025 позивач ОСОБА_1 подала заяву, де просила долучити до заяви про усиновлення додаткові документи і розглянути заяву по суті (а.с.117).
Розгляд заяви призначений на 24.11.2025. 
В порядку підготовки заяви до розгляду Службою у справах дітей запитано згоду опікуна ОСОБА_2 . Опікун ОСОБА_2 не дав згоду на усиновлення онука (а.с.71).
На пропозицію Служби у справах дітей 17.11.2025 проведене психологічне обстеження дитини, де вказано, що ОСОБА_12 не згадує батька чи ОСОБА_13 , шукає підтримки від дідуся ОСОБА_14 , має тісний зв`язок із братом ОСОБА_15 (а.с.62).
Заява ОСОБА_1 розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дітей 24.11.2025 у присутності позивачки та опікуна дитини (аудіозапис засідання а.с.123). Комісія з питань захисту прав дитини доручила Службі у справах дітей підготувати висновок про недоцільність усиновлення з огляду на кримінальне провадження щодо батька дитини, з яким заявниця перебуває у шлюбі, статус дитини як потерпілої у кримінальному провадженні та з урахуванням висновку психологічного дослідження.
Позивачці повідомлено, що остаточне рішення буде прийняте на засіданні виконавчого комітету Ковельської міської ради 11.12.2025.
На день проведення засідання виконавчого комітету Ковельської міської ради до органу опіки та піклування надійшов висновок психодіагностичного обстеження від 26.11.2025, де зазначено, що опікун ОСОБА_2 забезпечує фізичне, матеріальне, емоційне благополуччя Аміна, сприяє пізнавальному, комунікативному та соціальному розвитку. Емоційний стан дитини загалом стабільний. В емоційному стані простежується помірна, нормативна тривожність, яка не виходить за межі вікової норми. З огляду на травматичну ситуацію втрати матері та відсутності батька, роль опікуна-дідуся для дитини є життєво важливою і має компенсуючий характер. Дідусь несвідомо виконує роль позитивного чоловічого прикладу, що є основою для формування гендерної ідентичності та поведінкових патернів, важливих для хлопчика. Дитина має адекватне уявлення про себе та сімейні системи, достатні ресурси для подальшої адаптації та розвитку (а.с.67-70).
11.12.2025 виконавчим комітетом Ковельської міської ради розглянуті заяви ОСОБА_1 від 07.11.2025, 19.11.2025 про надання висновку про можливість бути усиновлювачем малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після вивчення документів, зокрема рішення Комісії з питань захисту прав дітей, усиновлення малолітнього ОСОБА_3 позивачкою визнане недоцільним, оскільки не відповідає інтересам дитини. 
Висновки суду та мотиви прийнятого рішення
Суд відмовляє у задоволенні позову з таких мотивів.
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність обрання ефективного способу захисту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 узагальнені мотиви такого висновку і зазначено, що способи захисту цивільного права чи інтересу - це визначені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника і такі способи мають бути доступними й ефективними. Особа, права якої порушені, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. 
Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. 
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
В контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.
Водночас ефективність позовної вимоги має оцінюватися, виходячи з обставин справи та залежно від того, чи призведе задоволення такої вимоги до дійсного захисту інтересу позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії - постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19) 
Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).
ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом про визнання незаконним та скасування висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської про недоцільність усиновлення нею дитини, і вимагаючи повторного перегляду її заяви, прагнула отримати від органу опіки та піклування дозвіл на усиновлення дитини, як обов`язкову передумову звернення до суду із відповідною заявою.
Проте висновок органу опіки та піклування не має остаточної сили у питаннях усиновлення. 
Статтею 207 СК України визначено, що усиновлення здійснюється на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. 
Вимоги та обмеження для осіб, які можуть бути усиновлювачами перелічені у статтях 211-212 СК України.
Усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода засвідчується нотаріально (ст.217 СК). 
Для забезпечення провадження діяльності з усиновлення у складі районних у м. Києві та м.Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі утворення), сільських, селищних рад, уповноваженого органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань дітей, обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій на правах самостійного структурного підрозділу утворюються служби у справах дітей.
Порядок провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей затверджено постановою КМУ від 08.10.2008 №905 (далі- Порядок)
Згідно з п.91 Порядку усиновлення одним з подружжя дитини другого з подружжя здійснюється без перебування дитини на обліку. Усиновлення одним з подружжя дитини другого з подружжя здійснюється за місцем проживання дитини. Для усиновлення дитини те з подружжя, хто бажає її усиновити, звертається з відповідною заявою до служби у справах дітей за місцем проживання дитини.
До заяви додаються: копія паспорта громадянина України (у двох примірниках), копія свідоцтва про шлюб; медичний висновок; документ про наявність чи відсутність судимості; копія свідоцтва про народження дитини; письмова згода батьків дитини на усиновлення, засвідчена нотаріусом, або згода того з подружжя, дитину якого усиновлює інший з подружжя, та документ, який засвідчує відсутність другого з батьків дитини (копія свідоцтва про смерть або довідка про смерть, видана органом реєстрації актів цивільного стану, копія рішення суду про позбавлення батьківських прав, про визнання недієздатним або безвісно відсутнім, довідка з органу реєстрації актів цивільного стану щодо запису відомостей про батька дитини тощо).
Служба у справах дітей протягом 10 робочих днів після надходження заяви та документів складає акт обстеження житлово-побутових умов дитини, з`ясовує чи згодна дитина на усиновлення відповідно до пункту 72 цього Порядку, розглядає питання про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини і готує проект відповідного висновку.
Висновок про доцільність усиновлення та відповідність його інтересам дитини оформляється на бланку районної у м. Києві та м.Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення), сільської, селищної ради, підписується головою (заступником голови), скріплюється печаткою та видається заявнику під розписку.
Разом з висновком заявнику повертаються пронумеровані, прошнуровані, скріплені печаткою та завірені підписом керівника (заступника керівника) служби у справах дітей документи, подані кандидатом в усиновлювачі.
Інформація про особу, яка бажає усиновити дитину свого чоловіка (дружини), до Книги обліку кандидатів в усиновлювачі не заноситься. 
Статтею 221 СК України передбачено, що на усиновлення дитини, над якою встановлено опіку або піклування, а також на усиновлення дитини, над батьками якої встановлено опіку або піклування, потрібна письмова згода опікуна або піклувальника, незалежно від згоди батьків.
Якщо опікун або піклувальник не дав згоди на усиновлення дитини, така згода може бути дана органом опіки та піклування.
Усиновлення може бути проведене без згоди опікуна, піклувальника або органу опіки та піклування, якщо суд встановить, що усиновлення дитини відповідає її інтересам.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що відмова органу опіки та піклування у наданні заявнику висновку про доцільність усиновлення дитини не є остаточним і не є перешкодою для звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про усиновлення малолітнього.
Виключно в результаті постановлення судом рішення відбувається оцінка усіх доказів, зокрема і оскаржуваного рішення органу опіки та піклування, яке не має наперед встановленої сили для суду, який розглядає справу і вирішує правове питання усиновлення.
Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 496/4271/16-а предметом судового розгляду у якій були оцінка правомірності висновку та рішення органу опіки та піклування про позбавлення особи батьківських прав, у постанові Верховного Суду від 27.09.2023 у справі №357/11426/21 де предметом розгляду була оцінка висновку органу опіки та піклування щодо призначення опікуна над недієздатним.
Відтак оскаржуваний висновок органу опіки та піклування не обмежує і не порушує права позивачки претендувати на усиновлення малолітньої дитини, відповідно оскарження цього висновку не є ефективним способом захисту. 
Ураховуючи наведене позов задоволенню не підлягає. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати залишаються за позивачем.
Керуючись статтями 15, 150-164, 182 Сімейного кодексу України, статтями 3,18 Конвенції про права дитини, статтями 12, 76-81, 141, 265, 268, 280-282,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Служби у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання незаконним та скасування рішення органу опіки та піклування, зобов`язання вчинити дії.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін:
Позивач — ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач – Служба у справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради, код ЄДРПОУ 34214507, адреса: вул.Незалежності, 73, м.Ковель.
Повний текст рішення складений 28.05.2026.

Головуючий	Т. В. ДЕНИСЮК