Справа № 125/1757/25
Провадження № 22-ц/801/1205/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року	Справа № 125/1757/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Копаничук С.Г., Оніщука В.В.,
за участі секретаря судового засідання Литвин Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ярковської Світлани Олександрівни на рішення Барського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у вигляді одноразової виплати на утримання дитини, яка продовжує навчання, 

в с т а н о в и в:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у вигляді одноразової виплати на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач є батьком  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Донька вже досягла повноліття, навчається у Донецькому національному університеті імені Василя Стуса на третьому курсі. Відповідач фізично здоровий, працездатний, в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. 
За таких обставин просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у вигляді одноразової виплати у розмірі 133 075,00 грн.
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_1 – адвокат Ярковська С.О. подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).
Згідно довідки Донецького національного університету імені Василя Стуса №12/0606-21 від 06.02.2025 року ОСОБА_3 є студенткою 3 курсу денної форми навчання за кошти фізичних або юридичних осіб, за спеціальністю філологія, зарахована на навчання з 30.09.2022, термін закінчення навчання – 30.06.2026 (а.с. 5).
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в ході розгляду справи позивачем не доведено існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право отримання аліментів на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, а також не доведено обставин, які б свідчили про наявність у позивача та повнолітньої доньки потреби в майновій допомозі саме у зв`язку з її навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо).
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з частиною першою статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріально допомогу.
У пункті 2 постанови Пленумом Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у вигляді одноразової виплати у розмірі 133 075,00 грн.
При цьому суд може присудити аліменти одноразово у виняткових випадках, і аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання не відноситься до таких випадків.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у вигляді одноразової виплати СК України не передбачено.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними тим, що наведені у позовній заяві, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. Ніяких нових обставин, які б давали підстави для проведення апеляційним судом переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції, доводи апеляційної скарги не містять. 
Оскільки рішення суду правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Ярковської Світлани Олександрівни залишити без задоволення.
Рішення Барського районного суду Вінницької області від 11 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 21 травня 2026 року.

Суддя-доповідач:     В.П. Рибчинський
Судді:       С.Г. Копаничук
В.В. Оніщук