печерський районний суд міста києва

Справа № 757/26143/24-ц 
пр. 2-2201/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року 
Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Хайнацького Є.С.,
при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,
за участю:
представника позивача - ОСОБА_1 , 
представника позивача - ОСОБА_2 ,
представник відповідача-1 - не з`явився, 
представник відповідачів-2, 3 - Древко Наталії Василівни,
третьої особи-1: не з`явилась, 
третьої особи-2: не з`явилась, 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Онопченко Світлани Вікторівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Ельвіра Михайловича, про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивачка, ОСОБА_3 ) звернулась до суду з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач-1, КМР), ОСОБА_4 (відповідачка-2, ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (відповідачка-3, ОСОБА_5 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Онопченко Світлани Вікторівни (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус КМНО Онопченко С.В.), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігаров Ельвіра Михайловича (далі - третя особа-2, Приватний нотаріус КМНО Єдігаров Е. М.), у якому просить визначити їй додатковий строк у три місяці, з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді належної йому трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 та дачного будинку, що розташований на земельній ділянці площею 0,0573 га, АДРЕСА_3 .
За життя, 03 січня 2012 року батьком позивачки - ОСОБА_6 було складено заповіт, яким він заповів належну йому трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , своїй доньці - ОСОБА_7 . Заповіт було посвідчено приватним нотаріусом КМНО Коновал З.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 10.
На час смерті батька позивачка вже певний час мешкала та знаходилась в США. Через всесвітню пандемію COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-Cov-1, вона не змогла прибути ні на похорони батька, ні впродовж встановленого приписами статті 1270 ЦК України строку для подачі нотаріусу заяви про намір прийняти спадщину, оскільки у період з березня 2020 року по 08 листопада 2021 року громадянам України було заборонено виїжджати до США через пандемію. Приїхати до м. Києва позивачка змогла лише після відновлення авіасполучення між США та Європою у травні 2021 року, проте не подала нотаріусу заяву про намір прийняти спадщину, адже вважала, що рідний брат звернувся до нотаріуса для оформлення всіх необхідних документів.
Указувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер брат позивачки ОСОБА_8 і позивачка дізналась, що він теж не подав заяву про намір прийняти спадщину нотаріусу. Після смерті брата позивачка звернулась до приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. із наміром подати заяву про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6 . 
Листом № 12/01-16 від 02 серпня 2022 року приватним нотаріусом КМНО Онопченко О.В. відмовлено у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом через порушення шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини.
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Головко Ю.Г. від 11 червня 2024 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус КМНО Онопченко С. В., приватний нотаріус КМНО Єдігаров Е.М. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
20 серпня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника КМР - Городюк Б.В., у якому сторона відповідача-1 просить ухвалити рішення, згідно норм чинного законодавства України та розглядати справу за відсутності представника КМР.
03 вересня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від представника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - адвоката Древко Н.В., у якому сторона відповідачів просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. В обґрунтування доводів своїх заперечень проти задоволення позову посилаються на те, що ОСОБА_7 , яка проживала на день смерті батька - ОСОБА_6 окремо від нього, не подала в установлений строк заяву про прийняття спадщини і таким чином втратила право на спадщину. Факт проживання позивачки за межами України сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивачки поза межами України не позбавляло її можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою.
20 вересня 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_3 - адвоката Курзіна О.А. надійшла відповідь на відзив відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у якому зазначає, що твердження відповідачів про можливість позивачки України відвідати Україну та подати заяву про прийняття спадщини - безпідставні. 
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Головко Ю.Г. від 16 жовтня 2024 року заявлено самовідвід від розгляду вказаної цивільної справи.
На підставі розпорядження № 94 від 03 березня 2025 року справу повторно автоматично розподілено та передано для розгляду судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацькому Є.С.
Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Хайнацького Є.С. від 04 березня 2025 року вказану цивільну справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 15 травня 2025 року.
У зв`язку з чергуванням судді як слідчий суддя, підготовче засідання, призначене на 15 травня 2025 року, знято з розгляду та призначено наступне засідання на 01 серпня 2025 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 серпня 2025 року розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено на 05 листопада 2025 року.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 05 лютого 2026 року.
Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 14 квітня 2026 року.
В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили про їх задоволення.
Представник КМР в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутність.
Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вважаючи їх необґрунтованими та недоведеними.
Треті особи в судове засідання не з`явились; про день, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки - ОСОБА_6 , про що складено актовий запис № 196 та Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_1 .
Факт родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_6 підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Сталінським РАЦС в м. Києві, серії НОМЕР_2 від 11 жовтня 1960 року; свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом РАЦС Ленінського району м. Києва серії ІІІ-БФК № 475000 від 14 березня 1987 року, згідно якого позивачка змінила прізвище на ОСОБА_6 .
Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина.
Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом разом з її братом - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також, позивачка є спадкоємцем за заповітом на нерухоме майно померлого, а саме трикімнатну квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , заповіт посвідчено приватним нотаріусом КМНО Коновал З.І. та зареєстровано в реєстрі за № 10.
З листа відмови № 12/01-16 від 02 серпня 2022 року приватного нотаріуса КМНО Онопченко О.В. вбачається, що ОСОБА_3 було відмовлено щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті її батька ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса потягом строку встановленого законом не зверталась і разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини постійно не проживала, до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не зверталась.
Судовим розглядом також установлено, що згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене приватним нотаріусом КМНО Єдігаровим Е.М. 19 січня 2023 року за № 511, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_8 (брата позивачки) є його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 , яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Бондаренко Г.А., державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори 10 травня 1995 року, за реєстровим № 8-1863, зареєстрованого Київським містким бюро технічної інвентаризації 17 травня 1995 року, в реєстрову книгу за реєстровим № 269/3027,, спадкоємцем якого був його син ОСОБА_8 , який спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив.
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, яке посвідчене приватним нотаріусом КМНО Єдігаровим Е.М. 19 січня 2023 року за № 511, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_4 та його донька ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0573 га, цільове призначення якої для колективного садівництва, кадастровий номер 8000000000:90:590:0030, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шандибою Л.І., приватним нотаріусом КМНО, 11 жовтня 2013 року за реєстровим № 2342, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - Шандибою Л.І., приватним нотаріусом КМНО, 11 жовтня 2013 року, номер запису про право власності 2839077, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 178843480000 , спадкоємцем якого був його син ОСОБА_8 , який спадщину фактично прийняв, але юридично не оформив.
Таким чином, встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 прийняли спадщину після ОСОБА_8 та є власниками однокімнатної квартири АДРЕСА_5 , трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 , земельної ділянки площею 0,0573 га, цільове призначення якої для колективного садівництва, кадастровий номер 8000000000:90:590:0030, що розташована за адресою АДРЕСА_3 , які також входили до складу спадщини померлого ОСОБА_6 , спадкоємицею якої є також позивач по справі ОСОБА_7 .
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298 св 18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях
Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.
Як на підставу позовних вимог позивачка посилалася на її постійне проживання на території США та карантинні обмеження.
Суд вважає, що позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання заяви у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку про прийняття спадщини. 
Суд зауважує, що позивачка не була позбавлена можливості у встановлений законом строк надіслати відповідному нотаріусу засобами поштового зв`язку заяву про прийняття спадщини, засвідчену консулом у відповідності до Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України у порядку, передбаченому пунктами 2.1, 2.7, 3.5 глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України.
Так, чинним Цивільним законодавством України передбачено лише два належних способи подачі заяви про прийняття спадщини, а саме: особисто або поштовим відправленням безпосередньо до нотаріальної контори. «Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини у письмовій формі» (частина перша та друга статті 1269 ЦК України; пункт 3.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Крім цього, «своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку» (пункт 3.23 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). «Якщо спадкоємець постійно проживає/перебуває за кордоном, то письмова заява про прийняття спадщини подається ним особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця незасвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до консула. Засвідчення справжності підпису не потрібне, якщо спадкоємець особисто з`явився до консула і подав заяву» (пп. 3.11.3, пп. 3.11.6 п. 3.11 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 № 142/5/310).
«При спадкуванні нерухомого майна компетентними є установи тієї держави, на території якої знаходиться майно. Якщо спадкоємці іноземці відсутні за місцезнаходженням спадщини, вони подають заяву про прийняття спадщини до посольства чи консульства України за кордоном. У випадку, коли місцем відкриття спадщини є територія України і до складу спадщини включаються права на нерухомість, спадкова справа відкривається компетентним органом (нотаріусом) України із застосуванням її законодавства. Нотаріус України здійснює оформлення спадкових прав і видачу свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, згідно положень чинного законодавства України», про що прямо зазначено у Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року в справі № 483/637/16-ц (провадження № 61-22721св18).
Доводи сторони позивача щодо наявності карантинних обмежень на території США, через що нотаріуси та консульські установи не працювали, в зв`язку із чим вона була позбавлена можливості вчасно реалізувати свої права, спростовуються листом Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України № 71/18-500-54064 від 25 липня 2022 року, згідно якого у Сполучених Штатах Америки до 2022 року функціонувало 4 закордонні дипломатичні установи України, а саме: Посольство України у США (м. Вашингтон) та Генеральні консульства України в Нью-Йорку, в Сан-Франциско та в Чикаго. Прийом громадян було відновлено з 09 червня 2020 року виключно для надання невідкладних послуг. Консульський прийом громадян відбувався з дотриманням санітарно-епідеміологічних норм, які діяли у зазначений період на території США у зв`язку із COVID-19. Вчинення нотаріальних дій в закордонних дипломатичних установах України здійснювалось та здійснюється з дотриманням положень ЗУ «Про нотаріат», зокрема статей 43 та 45.
Крім того, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, які саме карантинні обмеження існували в той період на території США, зокрема штату Каліфорнія, і що в зв`язку із цим нотаріуси США не здійснювали свою діяльність, що виключало можливість його вчасного звернення та оформлення заяви про прийняття спадщини.
Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав надання позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки наведені позивачем причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини за відсутності обставин, які створювали об`єктивні та непереборні труднощі для позивача для подання такої заяви, а тому не вбачає підстав для задоволення позову. Інші доводи сторони позивача на висновки суду не впливають і підстав для задоволення позову не дають.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03 листопада 2021 року у справі №161/6126/15-ц, позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого (інших) спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вказаний висновок викладений зокрема у постановах Верховного Суду від 22 травня 2020 року по справі №638/17618/17, від 25 березня 2020 року по справі № 140/871/16-ц, від 15 січня 2020 року по справі № 200/9984/16-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 30 квітня 2020 року у справі №352/382/18, від 29 квітня 2020 року у справі №641/2646/17, від 15 січня 2020 року №2-112/2008.
Позивачкою відповідно до її позову визначено в якості одного із відповідачів КМР.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що КМР у даній справі є неналежними відповідачем, а тому суд в цій частині відмовляє в позові саме з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача. 
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до статті 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 12, 258, 259, 265, 273, 315, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Київської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Онопченко Світлани Вікторівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єдігарова Ельвіра Михайловича, про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та підписано 14.05.2026 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ