Справа № 309/1857/26
Провадження № 1-кс/309/260/26

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

25 травня 2026 року м. Хуст 

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши клопотання слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 12026071050000288 від 17.05.2026 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України про арешт майна ,-  
В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 12026071050000288 від 17.05.2026 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт майна.
Клопотання вмотивовано тим, що, 17 травня 2026 року близько 02 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 разом з пасажирами ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканкою АДРЕСА_3 , рухалися автодорогою Н09 Мукачево-Рогатин-Львів, між населеними пунктами с.Бороняво та с.Сокирниця. На заокругленні дороги вліво, водій ОСОБА_5 не врахувавши дорожню обстановку, допустила з`їзд автомобіля за межі проїжджої частини вправо по ходу руху у канаву та чагарники. Внаслідок ДТП пасажир ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді забоїв: лівої половини грудної клітини, лівого передпліччя лівої часини лоба, носа – відпущена на амбулаторне лікування по місцю проживання. ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток правого передпліччя зі зміщенням. ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому хребця L2 .
У ході огляду місця ДТП, 17 травня 2026 року між населеними пунктами с. Бороняво та с. Сокирниця, вилучено автомобіль марки «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 , який поміщено на арешт майданчик Хустського РУП, зрізи матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління».
Відповідно до ч.7 ст.237 КПК України, при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. 
Статтею 170 КПК України, зазначено зокрема, що - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Також заначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Статтею 171 КПК України визначено, зокрема, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. 
Також заначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
У зв`язку з тим, що вилучений автомобіль марки «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 а також зрізи матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління», у даному кримінальному провадженні зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть бути використаний як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження провадженні та згідно ст.98 КПК України, мають значення речового доказу, а також у подальшому в ході проведення досудового розслідування, необхідно провести його додаткові огляди та експертні дослідження
У своєму клопотанні слідчий просить, накласти арешт на автомобіль марки «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 а також зріз матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління», який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ( НОМЕР_2 ), а також зріз матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління», вилучені у ході огляду місця події 17 травня 2026 року між населеними пунктами с. Бороняво та с. Сокирниця. 
В судове засідання слідчий СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 не з`явився, надіславши суду заяву про розгляд клопотання у його відсутність.
В судове засідання власник вилученого майна ОСОБА_5 не з`явилася, про місце і час розгляду клопотання належним чином була повідомлена, про причини неявки суд не повідомила. 
Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до задоволення виходячи з наступного. 
Згідно із частиною 1 статті 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК передбачений арешт майна як один із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частиною 3 статті 132 КПК визначено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з частиною 2 статті 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 статті 170 зокрема передбачено, що арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього кодексу.
Частиною 5 статті 170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини 2 цієї статті (тобто арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з частиною 10 статті 170 КПК арешт може бути накладений у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до частини 11 статті 170 КПК заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна., заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до частини 1 статті 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 цього кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до частини 4 статті 173 КПК у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000, заява № 33202/96). При цьому будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, заява № 8793/79).
Слідчий суддя зазначає, що втручання у право власності ОСОБА_5 пов`язано із здійсненням кримінального провадження, тому таке обмеження права власності не є свавільним та відповідає вимогам законності із дотриманням справедливого балансу між суспільним інтересом та захистом права власності особи, й водночас застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна необхідне для досягнення мети цього кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та з метою проведення відповідних експертиз накласти арешт на майно, зазначене у резолютивній частині ухвали.

Керуючись ст. ст. 171, 172 КПК України, суддя слідчий –  

П О С Т А Н О В И В: 

Клопотання ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 12026071050000288 від 17.05.2026 р. щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України про арешт майна – задоволити.
Накласти арешт на автомобіль марки «Skoda Roomster» д.н. НОМЕР_1 а також зріз матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління», який перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ( НОМЕР_2 ), а також зріз матеріалів подушки безпеки водія та пасажира автомобіля та чохол з керма, які поміщено окремо у три паперові конверти «Національна поліція України слідче управління», вилучені у ході огляду місця події 17 травня 2026 року між населеними пунктами с.Бороняво та с.Сокирниця. 
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. 

Слідчий суддя 
Хустського районного суду:  ОСОБА_1