ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2026 року	м. Ужгород	№ 260/7796/25 	

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким просить суд:
- визнати протиправним рішення № 213050041658 від 14.08.2025 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області призначити та нарахувати ОСОБА_1 з 04 грудня 2024 року пенсію за віком, зарахувавши до його страхового стажу: період роботи в МБТКП «Кредо» з 27.10.2005 по 02.03.2011, з 18.01.2013 по 31.01.2013 та з 01.04.2013 по 13.02.2017, з 01.06.2017 по 07.11.2017; 1 місяць за 3 місяці періоди служби в ЗСУ з 09.05.2022 по 21.05.2022 та з 07.07.2022 по 29.08.2022, з 28.02.2024 по 10.04.2024 та з 24.04.2024 по 16.06.2024 та з 24.06.2024 по 24.10.2024.

Позовна заява мотивована тим, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.08.2025 р. за № 213050041658 йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутність необхідного стажу.
Представник позивача зазначає, що відмова мотивована тим, що до страхового стажу період роботи у МБТКП «Кредо» з 27.10.2005 р. по 07.11.2017 р. зарахований тільки частково та не зараховано 1 місяць за 3 місяці за виконання бойових завдань під час служби у Збройних силах України. 
Представник позивача не згоден з рішенням про відмову у призначенні пенсії від 14.08.2025 р. за № 213050041658 Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та вважає, що воно не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам.
Представник позивача наголошує, що періоди роботи у МБТКП «Кредо» з 27.10.2005 р. по 07.11.2017 р. підтверджуються записами у трудовій книжці позивача, а МБТКП «Кредо» не сплачувало періодично страхові внески за позивача, а тому відповідні періоди і не зараховані. Однак ОСОБА_1 не повинен був цього контролювати, і не повинен відповідати за обов`язок роботодавця зі сплати страхових внесків.
Щодо зарахування 1 місяця за 3 місяці за виконання бойових завдань під час служби у Збройних силах України представник позивача зазначає, що у страховий стаж позивача зараховано, час його служби у Збройних силах України з 08.03.2022 р. по 30.09.2024 р., однак не зараховано як пільговий стаж участь у бойових діях, яка підтверджується відповідними довідками.
На підставі наведеного представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області ухвалу про відкриття провадження у справі разом з копією адміністративного позову з додатками отримано 23.03.2026 р., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 49). Разом з тим, відповідачем не подано відзив на позовну заяву.
Суд констатує, що відповідно до ч. 4 ст. 159 неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.12.2024 р. звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області від 11.12.2024 р. № 213050041658 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, та, серед іншого, зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 р. по 04.08.1987 р. згідно диплома НОМЕР_1 від 04.08.1987 р., оскільки період навчання перетинається з періодами проходження військової служби з 12.11.1983 р. по 31.10.1985 р.. згідно військового квитка НОМЕР_2 від 17.10.1983 р. та період роботи заявника зазначений в трудовій книжці НОМЕР_3 від 05.10.1987 р. з 01.11.1996 р. по 25.03.1998 р., оскільки запис № 17 про звільнення з роботи засвідчено відтиском печатки підприємства, чим порушено вимоги «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 р. Висновок: відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості згідно поданих заявником документів».
В подальшому рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у адміністративній справі № 420/8546/25, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення № 213050041658 від 11.12.2024 р. Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1982 р. по 04.08.1987 р., з урахуванням проходження військової служби з 12.11.1983 р. по 31.10.1985 р., згідно диплома НОМЕР_1 від 04.08.1987 р. у Херсонському ордені «Дружби народів» морехідному училищі ім. лейт. Шмідта ММФ, та період роботи з 01.11.1996 р. по 25.03.1998 р. в ТОВ «Автостоп-2». Також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 04.12.2024 р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
06 серпня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для розгляду.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.08.2025 р. за № 213050041658 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідно страхового стажу.
Відповідачем у вищезгаданому рішенні було зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви до загального страхового стажу зараховано всі періоди. Вік заявника - 60 років. Страховий стаж заявника становить 17 років 5 місяців 10 днів. Необхідний страховий стаж становить не менше 31 року.
Згідно з оскаржуваним рішенням право на отримання пенсійної виплати заявник набуде 25.10.2029 р. або при набутті необхідного страхового стажу. 
У відповідь на адвокатський запит представника позивача від 23.09.2025 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 розглядалися періоди роботи заявника в МБТК «Кредо» (ідентифікаційний код 14118917) в період з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р., однак при обчисленні стажу не враховані, оскільки відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Отже, зважаючи на те, що за зазначені вище періоди роботи відсутні дані в системі персоніфікованого обліку, то зарахувати ОСОБА_1 вказані періоди не можливо.
Стосовно зарахування 1 місяць за 3 місяці періоди служби в Збройних силах України у період з 09.05.2022 р. по 21.05.2022 р. та з 07.07.2022 р. по 29.08.2022 р., з 28.02.2024 р. по 10.04.2024 р. та з 24.04.2024 р. по 16.06.2024 р. та з 24.06.2024 р. по 24.10.2024 р., повідомили, що відповідно до статті 24 Закону страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Отже, зазначені вище періоди служби в Збройних силах України врахувати з врахуванням кратності не можливо.
Позивач не погодившись з відмовою відповідача щодо не зарахування вищевказаних періодів до страхового стажу та призначення пенсії звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 частини першої Європейської соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Питання виникнення та реалізації права громадян на пенсійне забезпечення врегульоване положеннями Законів України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (в редакціях, чинних на момент прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії).
Статтею 1 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20, 21 і 25 частини першої статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12, 13 і 16 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (крім працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів), особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, пункту 5 частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, а також пункту 6 частини першої статті 1зазначеного Закону, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.
Відтак для призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком як військовослужбовцю, який брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України необхідна наявність трьох обов`язкових умов у сукупності: вік 55 років; страховий стаж не менше 25 років, наявність відповідного статусу.
Відповідно до п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. № 22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Відповідно до п. 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Згідно п.п. 3 п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які, містять відомості про періоди роботи.
Трудовий стаж встановлюється на підставі уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці.
Відтак, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Аналогічна правова позиція відображена в постанові Верховного Суду від 21.02.2020 р. у справі № 291/99/17.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (постанова Верховного Суду Касаційного адміністративного суду від 31.01.2025 р. у справі № 120/8471/23).
Судом встановлено, що під час вирішення питання щодо призначення позивачу пенсії за віком відповідачем при прийнятті рішення про відмову в призначенні пенсії від 14.08.2025 р. за № 213050041658 до страхового стажу не враховано періоди роботи позивача в МБТК «Кредо» з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р., оскільки, за зазначені вище періоди роботи відсутні дані в системі персоніфікованого обліку та не зараховано 1 місяць за 3 місяці періоди служби в Збройних силах України за періоди з 09.05.2022 р. по 21.05.2022 р. та з 07.07.2022 р. по 29.08.2022 р., з 28.02.2024 р. по 10.04.2024 р. та з 24.04.2024 р. по 16.06.2024 р. та з 24.06.2024 р. по 24.10.2024 р., оскільки, відповідно до статті 24 Закону страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. 
До заяви про призначення пенсії від 06.08.2025 р. позивачем долучені наступні документи: диплом, військовий квиток, трудову книжку, довідка від 29.08.2022 р. № 530, довідка від 24.10.2024 р. № 1473/3/922, довідка від 04.06.2025 р. № 368, індивідуальні відомості про застраховану особу та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2025 р. у справі № 420/8546/25.
Суд констатує, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 05.10.1987 р. позивач працював з 27.10.2005 р. по 07.11.2017 р. на ТОВ МБТКП «Кредо» (записи № 18-19).
Разом з тим, до страхового стажу позивача зараховано періоди з 03.03.2011 р. по 17.01.2013 р., з 01.02.2013 р. по 31.03.2013 р. та з 14.03.2017 р. по 31.05.2017 р.
Щодо не зарахування відповідачем періодів роботи з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р. суд зазначає наступне.
Спірні періоди належним чином відображені в трудовій книжці позивача.
Судом встановлено, що відомості про спірні періоди роботи внесені з дотриманням вимог Інструкції, зокрема, відомості про прийняття та звільнення з роботи зроблені акуратно, кульковою ручкою, завірені підписом уповноваженої особи, з посиланням на відповідні накази. З таких можна точно встановити місце, посаду та період роботи позивача, а також номер та дату розпорядчого документа, на підставі яких зроблені відповідні записи.
Доказів визнання недостовірними записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 05.10.1987 р. щодо спірних періодів роботи з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р. відповідачем суду не надано.
При цьому суд зазначає, що згідно з абзацом 1 частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частинами 2, 3 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до частини 1 статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині 1 статті 12 цього Закону.
Згідно із частиною 2 статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Як передбачено частинами 4-6, 9, 10 статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового чи пільгового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
Крім того, при вирішенні спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа № 208/6680/16-а), від 20 березня 2019 року (справа № 688/947/17), від 30 вересня 2019 року (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. 
Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
З огляду на вищезазначене суд вважає, що відомості трудової книжки серії НОМЕР_3 від 05.10.1987 р. є належним доказом підтвердження трудової діяльності ОСОБА_1 , то у відповідача відсутні підстави не зараховувати повністю до страхового стажу позивача період роботи з 27.10.2005 р. по 07.11.2017 р. на ТОВ МБТКП «Кредо».
Суд наголошує, що механізм державного соціального страхування передбачає державні гарантії реалізації застрахованими особами їхніх конституційних прав, а тому позивач не може бути позбавлений права на отримання соціальних гарантій через те, що орган, відповідальний за повноту та своєчасність сплати страхових внесків, своєчасно не вжив дієвих заходів, що призвело до порушення гарантованого державою права на отримання позивачем належної пенсії із солідарної системи з урахуванням страхового стажу.
Окрім того, суд звертає увагу відповідача на те, що він, як уповноважений на призначення пенсії орган, може самостійно звертатися до підприємств з метою здійснення перевірки поданих заявником відомостей, достовірність яких ставиться під сумнів. Однак матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, що спрямовані на отримання будь-яких додаткових документів щодо підтвердження трудового стажу позивача за спірні періоди роботи, як і відсутні докази на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача є хибними.
Враховуючи викладене, періоди роботи позивача з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р. безпідставно не враховані до страхового стажу позивача, а відмова відповідача зарахувати до страхового стажу позивача такі періоди порушує право на соціальний захист, гарантоване Конституцією України та Законом № 1058-IV.
Щодо позовної вимоги про зарахування до страхового стажу позивача 1 місяць за 3 місяці періоди служби в Збройних силах України з 09.05.2022 р. по 21.05.2022 р. та з 07.07.2022 р. по 29.08.2022 р., з 28.02.2024 р. по 10.04.2024 р. та з 24.04.2024 р. по 16.06.2024 р. та з 24.06.2024 р. по 24.10.2024 р., суд зазначає наступне.
Як встановлено судом, позивач звернувся із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону №1058-IV.
З огляду на характер заявлених вимог та обраний позивачем вид пенсійного забезпечення спірні правовідносини виникли у межах солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та підлягають врегулюванню передусім положеннями Закону № 1058-IV. Саме цей Закон визначає умови, порядок і межі формування страхового стажу, а також вичерпний перелік правових механізмів, які можуть бути застосовані при призначенні пенсії за цим Законом.
Звертаючись із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 частини 1 статті 115 Закону № 1058-IV позивач наполягає на зарахуванні періодів проходження ним військової служби в особливий період до страхового стажу у пільговому обчисленні - один місяць служби за три.
За своєю правовою природою страховий стаж є елементом солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, має самостійне та вичерпне нормативне визначення і підлягає обчисленню виключно за правилами, прямо встановленими Законом №1058-IV, що виключає при його обрахунку можливість застосування непередбачених Законом №1058-IV механізмів.
Абзац 3 частини 4 статті 24 Закону №1058-IV встановлює, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, після 1 січня 2004 року застосовується виключно для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Використання законодавцем формулювання «виключно» свідчить про імперативний та вичерпний характер цього переліку і виключає можливість поширення пільгового (кратного) обчислення стажу на інші види пенсій. Дострокова пенсія за віком, передбачена статтею 115 Закону № 1058-IV, не належить до пенсій за віком на пільгових умовах і не є пенсією за вислугу років, а тому не підпадає під сферу дії зазначеного положення. Вона призначається у межах солідарної системи за наявності страхового стажу, обрахованого за правилами статті 24 цього Закону. Отже, системне тлумачення статті 24 у взаємозв`язку зі статтею 115 Закону № 1058-IV свідчить про відсутність законодавчих підстав для застосування кратного обчислення страхового стажу при призначенні дострокової пенсії за віком.
Таким чином, застосування до спірних правовідносин правил кратного обчислення страхового стажу за відсутності прямої норм Закону № 1058-IV фактично означало б зміну встановленого законодавцем порядку формування страхового стажу та розширення обсягу пенсійних прав позивача поза межами визначеного законом правового режиму. Такий підхід суперечив би принципу законності, відповідно до якого органи державної влади та суди зобов`язані діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом.
У сфері соціального захисту тлумачення закону судом не може підміняти собою діяльність Верховної Ради України шляхом створення нових підстав для набуття права на пенсію або розширення порядку формування стажу. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами, що обмежує межі судового розсуду текстом чинних законодавчих приписів
Оскільки позивач реалізує право на дострокову пенсію за віком відповідно до статті 115 Закону №1058-IV, спірні правовідносини підлягають врегулюванню виключно нормами цього Закону, який не містить положень про можливість кратного (пільгового) обчислення страхового стажу для цілей визначення права на зазначений вид пенсії. Положення статті 57 Закону №1788-ХІІ та Положення № 530 регламентують порядок обчислення вислуги років у межах спеціального пенсійного забезпечення військовослужбовців і не змінюють встановленого Законом № 1058-IV механізму формування страхового стажу у солідарній системі. З огляду на принцип законності та межі судового тлумачення Суд не вправі поширювати дію спеціальних норм на інші види пенсійного забезпечення за відсутності прямої законодавчої вказівки. За таких обставин відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів проходження військової служби в особливий період у пільговому обчисленні «один місяць служби за три» для цілей статті 115 Закону № 1058-IV, висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав для такого зарахування є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги у цій частині не спростовують правильності застосування норм матеріального права.
Суд також зауважує, що пункт 2.3 Положення № 530 прямо встановлює застосування пільгового порядку обчислення вислуги років для відповідних пенсій, проте «крім пенсій, що призначаються з урахуванням страхового стажу». Отже, сам підзаконний нормативний акт, містить пряму вказівку на неможливість поширення механізму кратного обчислення на пенсії, що призначаються відповідно до Закону № 1058-IV. 
Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 19.03.2026 р. у справі № 200/8094/24 та наголосив, що періоди проходження військової служби підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до правил, установлених Законом № 1058-IV, у їх фактичній тривалості та враховуються при визначенні права особи на призначення пенсії. При цьому зазначене правове регулювання застосовується саме у випадку, коли особа реалізує право на призначення дострокової пенсії за віком відповідно до статті 115 Закону №1058-IV. Обираючи такий вид пенсійного забезпечення, особа погоджується на застосування умов, порядку та механізму обчислення страхового стажу, прямо встановлених цим Законом.
Таким чином, відповідно Закону № 1058 та з урахуванням вимог Порядку № 22-1, враховуючи наведені положення законодавства і встановлені обставини справи, суд констатує, що у відповідача не було підстав для зарахування до страхового стажу позивача періодів з 09.05.2022 р. по 21.05.2022 р. та з 07.07.2022 р. по 29.08.2022 р., з 28.02.2024 р. по 10.04.2024 р. та з 24.04.2024 р. по 16.06.2024 р. та з 24.06.2024 р. по 24.10.2024 р., виходячи з розрахунку на пільгових умовах один місяць служби за три місяці служби.
З урахуванням викладеного, враховуючи часткове підтвердження обґрунтованості позовних вимог відповідними доказами та встановлені судом обставини справи, беручи до уваги, що конституційне право особи на соціальний захист включає право на забезпечення у старості та в інших випадках, передбачених законом, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком від 14.08.2025 р. за № 213050041658 таким, що порушує право позивача на соціальних захист, не відповідає приписам чинного законодавства та принципу верховенства права, тому таке рішення слід скасувати як протиправне, а також зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи в ТОВ МБТКП «Кредо» з 27.10.2005 р. по 02.03.2011 р., з 18.01.2013 р. по 31.01.2013 р. та з 01.04.2013 р. по 13.02.2017 р., з 01.06.2017 р. по 07.11.2017 р. відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 05.10.1987 р. та повторно розглянути в порядку межах і спосіб заяву позивача від 06.08.2025 р. з урахуванням висновку суду та прийняти обґрунтоване рішення. Решта позовних вимог задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до положень ст. 139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного та керуючись ст. 5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14 серпня 2025 року за № 213050041658 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ - 14099344) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_4 ) періоди роботи в ТОВ МБТКП «Кредо» з 27 жовтня 2005 року по 02 березня 2011 року, з 18 січня 2013 року по 31 січня 2013 року та з 01 квітня 2013 року по 13 лютого 2017 року, з 01 червня 2017 року по 07 листопада 2017 року відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 05 жовтня 1987 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення дострокової пенсії від 06 серпня 2025 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя	П.П.Микуляк