СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

ун. № 760/11387/25
пр. № 1-кп/759/755/26 
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 травня 2026 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025100090000885 від 20.03.2025 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Козятин Вінницької області, громадянин України, одружений, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, працює на посаді начальника поїзда пасажирського в АТ «Укрзалізниця», зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 
обвинуваченого за ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України,
сторони та інші учасники кримінального провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник - ОСОБА_6 , представник потерпілого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
Наказом від 08.05.2023 року № 2352/ос ОСОБА_3 переведено на роботу на умовах контракту з 29.06.2023 до 10.05.2024 на посаду начальника пасажирського поїзда Київського резерву провідників пасажирських вагонів та ЛНП ВП Вагонна дільниця ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця».
Згідно п. 4 контракту з працівником № 268 від 07.05.2024 на ОСОБА_3 , серед інших, покладено наступні обов`язки:
-чесно і сумлінно виконувати вимоги нормативних документів, що регламентують порядок роботи начальника поїзда (пасажирського);
-забезпечувати виконання вимог «Порядку обслуговування громадян залізничним транспортом», «Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» та інших нормативних актів, правил, інструкцій, санітарних правил, наказів, розпоряджень тощо, які регламентують виконання «Робітником» своїх посадових обов`язків;
-забезпечувати правильність обліку та своєчасність передачі інформації щодо вільних та вивільнювальних місць у вагонах;
-забезпечувати проїзд пасажирів у вагонах поїзда лише згідно з проїзними документами відповідного зразка;
-забезпечувати виконання проїзною бригадою обов`язків, які покладені на неї інструкціями, правилами, розпорядженнями керівництва та наказами. 
Відповідно до п. 12 вказаного контракту: у випадку невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених контрактом, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та цього контракту; «Працівник» несе повну матеріальну відповідальність.
Згідно розділу I «Загальні положення» посадової інструкції начальника поїзда пасажирського»:
п. 1.1. Посада «Начальник пасажирського поїзда» відноситься до категорії «Керівники»;
п. 1.3. Начальник поїзда підпорядковується безпосередньо старшому майстру резерву провідників.
Відповідно розділу 2 «Завдання та обов`язки» посадової інструкції:
п. 2.1. Начальник поїзда повинен:
п. 2.1.1. Забезпечити виконання вимог Інструкції начальнику пасажирського поїзда, затвердженої наказом Укрзалізниці від 27.04.2012 № 158-Ц;
п. 2.1.4. Здійснювати контроль за роботою поїзної бригади, дотриманням трудової дисципліни і виконанням посадових обов`язків;
п. 2.1.8. Контролювати під час обходу вагонів поїзда правильне розміщення і проїзд у поїзді пасажирів згідно з проїзними документами, а також перевезення пасажирами ручної поклажі і багажу.
Відповідно розділу 4 «Відповідальність» посадової інструкції:
п. 4.1. Несе дисциплінарну та адміністративну відповідальність за порушення трудової дисципліни та посадових обов`язків, передбачених нормативною документацією, згідно з законодавством про працю та Положенням про дисципліну за наступними пунктами:
4.1.3. Допущення до посадки у вагон під час перевезення в міжнародному залізничному сполученні пасажирів без наявності належним чином оформлених документів, необхідних для виїзду до держави прямування, транзиту;
4.1.4. Перевезення одного і більше безквиткових пасажирів та надлишкової ручної поклажі;
4.4. За порушення членами поїзної бригади чинних нормативно-правових актів з охорони праці, безпеки руху, протипожежної безпеки, трудової дисципліни та службових обов`язків (перевезення одного і більше безквиткових пасажирів, допущення до посадки та в міжнародному залізничному сполученні пасажирів без наявності належним чином оформлених документів, необхідних для виїзду до держави прямування, транзиту, порушення митних та прикордонних правил перевезення, прийняття та спроба перевезення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог інструкції з надання таких послуг, перевезення, спроба перевезення надлишкової поклажі.
Відповідно ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше січня 2024 року Особа 1 спільно із Особою 2, які мали безпосередній вплив на працівників як особи керівного складу ВП Вагонної дільниці ст. Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця (ПКВЧ-1), діючи з метою особистого збагачення, володіючи якостями лідерів та організаторськими здібностями, маючи досвід роботи, керуючись корисливими мотивами і прагненням до наживи, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від вчинення тяжких злочинів, розробили план вчинення кримінальних правопорушень, всупереч інтересам служби та суспільства, використовуючи надані повноваження за розподілом адміністративно-розпорядчих функцій, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди у сфері надання АТ «Укрзалізниця» послуг з обслуговування та перевезення пасажирів залізничним транспортом, який передбачав залучення як членів низки осіб, а саме інструкторів поїзних бригад, начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень та інших працівників, які між собою будуть взаємодіяти при вчиненні тяжких злочинів відповідно до їх рівня в обумовленій ієрархічній структурі.
Розуміючи, то розроблений ними план вони реалізувати самостійно не зможуть, Особа 1 та Особа 2 вирішили створити стійке ієрархічне об`єднання декількох осіб (п`ять і більше), члени якого або структурні частини якого за попередньою змовою зорганізуються для спільної діяльності з метою безпосереднього вчинення тяжких злочинів учасниками цієї організації - злочинну організацію.
Згідно з попередньо розробленим Особою 1 та Особою 2 планом вчинення кримінальних правопорушень члени злочинної організації, залучені ними як виконавці, а саме інструктора поїзних бригад резерву провідників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», в умовах діючого воєнного стану та збільшення попиту на популярні міжнародні напрямки, діючи за їх вказівками як організаторів злочинної організації, мали забезпечити умови та запровадити протиправну схему необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів з метою отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, від послуг пасажирських перевезень, та запровадити механізм штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків па поїзди міжнародного сполучення №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», №119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів», залучивши для цього підлеглих начальників пасажирських поїздів та інших осіб, які здійснюють на них рейси.
З метою виконання розробленого злочинного плану, здійснювався систематичний продаж вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів пасажирам, у тому числі у службових купе провідників та купе відпочинку провідників, які не реалізуються у системі вільного продажу квитків на поїзди, за сумами, що значно перевищують офіційну вартість проїзних документів, встановлену АТ «Укрзалізниця». Вказані грошові кошти, вимушено (за відсутності квитків у вільному продажу) сплачені пасажирами організаторам та членам злочинної організації, провідникам поїзних бригад міжнародного напрямку в порушення Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 № 1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» поза касовим оформленням в подальшому розподілялися між учасниками організованої організації.
Реалізуючи спільний злочинний умисел, завдяки займаним службовим посадам, будучи особами із числа керівного складу та маючи безпосередній вплив серед службових осіб в АТ «Укрзалізниця», своїм організаторським здібностям, соціальним зв`язкам, наявним майновим ресурсам Особа 1 та Особа 2 не пізніше 01.01.2024 у невстановленому досудовим розслідуванням місці створили злочинну організацію з метою вчинення тяжких злочинів, до складу якої увійшли інструктори (поїзних бригад) резерву провідників Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», а саме: Особа 3 та Особа 4, начальники пасажирських поїздів, у т.ч. ОСОБА_3 та ще 12 осіб, а також інші особи.
Вказані особи зорганізувалися у внутрішньо та зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання, мали на меті спільне вчинення тяжких злочинів, діяли умисно й добровільно, усвідомлювали наслідки своїх спільних злочинних дій, були обізнаними зі злочинним планом, розробленим Особою 1 та Особою 2, власними функціями з його реалізації у відповідних частинах, координували свої злочинні дії між собою, підкоряючись при цьому вказаним організаторам, виконуючи їх вказівки та отримуючи поради, вживали заходів зі збереження діяльності злочинної організації в таємниці.
Стійкість злочинної організації було забезпечено стабільністю складу її учасників, забезпеченням безпечності та постійності її функціонування, міцними внутрішніми зв`язками між учасниками організації, тривалістю діяльності злочинної організації, чітким визначенням функцій кожного з учасників злочинної організації, високим рівнем узгодженості дій учасників, постійною ефективною комунікацією, звітністю та контролем всередині організації, єдиним планом злочинної діяльності.
Так, реалізуючи спільний злочинний план вчинення кримінальних правопорушень, Особа 1, усвідомлюючи, що для конспірації злочинної діяльності необхідно здійснити дії, які б дозволили відвести від останніх підозру та унеможливити часті особисті зв`язки з іншими членами злочинної організації, визначив, що спілкування між учасниками злочинної організації, які є працівниками ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», буде здійснюватися через Особу 2, який буде доводити до відома інших учасників злочинної організації деталі розробленого та узгодженого плану злочинної діяльності. У свою чергу, Особа 2 згідно з відведеною йому злочинною роллю як організатора повинен буде забезпечити комунікацію інструкторів поїзних бригад резерву провідників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з підпорядкованими йому та залежними від Особи 1 працівниками вказаного підрозділу, які будуть залучені до вчинення кримінальних правопорушень.
Злочинна організація характеризується наявністю таких ознак:
- стійкість злочинної організації, забезпечувалась стабільністю складу її учасників, забезпеченням безпечності та постійності її функціонування, міцними внутрішніми зв`язками між учасниками організації, тривалістю діяльності злочинної організації, чітким визначенням функцій кожного з учасників злочинної організації, високим рівнем узгодженості дій учасників, постійною ефективною комунікацією, звітністю та контролем всередині організації, єдиним планом злочинної діяльності.
- ієрархічність злочинної організації забезпечена наявністю відповідної системно-структурної побудови об`єднання, яка включає в себе наявність загального керівництва (організаторів Особи 1 та Особи 2), а також чітко визначену підпорядкованість рядових членів злочинної організації керівників нижньої ланки, зокрема інструкторів поїзних бригад Особи 3 та Особи 4, вертикальними зв`язками між вищими та нижчими структурами об`єднання;
- стабільності злочинної організації, про що свідчить тривалість, системність та детальна організація її функціонування, наявність необхідних для функціонування злочинної організації засобів вчинення злочину, згуртованості організації, встановлені загальні правила поведінки, єдиний план злочинних дій та усвідомлення кожним з членів злочинної організації факту об`єднання з іншими особами для досягнення єдиного злочинного результату;
- попередньою зорганізованістю у спільне об`єднання, про що свідчить розроблений та ухвалений членами злочинної організації, план вчинення злочинної діяльності, розподілом ролей між членами злочинної організації, наявністю організаторів (керівників), забезпеченням безпеки свого функціонування шляхом визначення обмеженого довіреного кола осіб, яким було відомо про діяльність злочинного угрупування, тобто ефективного протидіяння факторам, що можуть їх дезорганізувати.
Створена Особою 1 та Особою 2 злочинна організація характеризувалася корисливою направленістю дій її членів, єдністю їх намірів, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, забезпечення умов та запровадження протиправної схеми необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць, у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників у вагонах поїздів, та запровадження механізму штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків на поїзди міжнародного сполучення, своєю стійкістю, чіткою розробкою плану вчинення злочинів, який доводився до кожного нового члена, детальною підготовкою до вчинення злочинів, а в кінцевому результаті раніше обумовленим розподілом неправомірної вигоди.
Діяльність злочинної організації була спрямована на здійснення спільного злочинного плану, щодо зловживання службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця». 
У відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, функції та задачі кожного члена злочинної організації були розподілені наступним чином: 
Особа 1, як організатор злочинної організації, організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою, організовував приховування злочинної діяльності злочинної організації, розподіляв обов`язки між членами злочинної організації та надалі виконував функції керівника злочинної організації при реалізації схеми з метою одержання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця» під час виконання своїх службових повноважень працівниками ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» при здійсненні пасажирських перевезень на міжнародних рейсах, а саме
-здійснював загальне керівництво діями інших членів злочинної організації;
-встановив контроль над ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та безумовне право розпорядження грошовими коштами, отриманими внаслідок необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;
-спрямовував та координував дії членів злочинної організації при підготовці та під час вчинення злочинів; 
-організував розподіл коштів, отриманих внаслідок злочинної діяльності, між членами злочинної організації у відповідності до займаної ними ланки в ієрархічній структурі організації;
- за допомогою співорганізатора - заступника начальника ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» ОСОБА_8 , встановлював та доводив до відома інструкторів поїзних бригад розміри поборів, для отримання неправомірної вигоди внаслідок перевезення «безквиткових» пасажирів;
-особисто дотримувався встановлених неформальних правил поведінки й дисципліни з метою забезпечення конспірації, нерозголошення інформації про існування злочинної організації та контролював здійснення даних заходів іншими членами злочинної організації;
-надавав настанови щодо координації та керуванні діями співучасників, що надали згоду на спільне вчинення злочинів, забезпеченні прикриття злочинних дій співучасників;
-контролював і погоджував укладання та пролонгацію трудових контрактів із Особою 2 та інструкторами поїзних бригад, використовуючи свої повноваження та влив у складі комісії ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» з пролонгації трудових контрактів.
Особа 2, як організатор (співорганізатор) злочинної організації, організовував скоєння злочинів, керував їх підготовкою, організовував приховування злочинної діяльності злочинної організації, приймав участь у розподілі обов`язків між членами злочинної організації та надалі виконував функції як одного із керівників злочинної організації при реалізації схеми з метою одержання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам АТ «Укрзалізниця» під час виконання своїх службових повноважень працівниками ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» при здійсненні пасажирських перевезень на міжнародних рейсах, а саме
-здійснював загальне керівництво діями інших членів злочинної організації;
-встановив контроль над інструкторами поїзних бригад резерву провідників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця» та безумовне право розпорядження грошовими коштами отриманими внаслідок необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення; 
-спрямовував та координував дії членів злочинної організації при підготовці та під час вчинення злочинів; 
-організував розподіл коштів, отриманих внаслідок злочинної діяльності, між членами злочинної організації у відповідності до займаної ними ланки в ієрархічній структурі організації;
- особисто доводив до відома інструкторів поїзних бригад розміри поборів, для отримання неправомірної вигоди внаслідок перевезення «безквиткових» пасажирів; 
-особисто дотримувався встановлених неформальних правил поведінки й дисципліни з метою забезпечення конспірації, нерозголошення інформації про існування злочинної організації та контролював здійснення даних заходів іншими членами злочинної організації;
- надавав настанови щодо координації та керуванні діями співучасників, що надали згоду на спільне вчинення злочинів, забезпеченні прикриття злочинних дій співучасників;
- за допомогою організатора (співорганізатора) - Особи 1, контролював і погоджував укладання та пролонгацію трудових контрактів із інструкторами поїзних бригад, використовуючи свої повноваження та влив як члена відповідної комісії.
Особа 3 та Особа 4, діючи в складі злочинної організації, кожний окремо виконував визначені йому злочинні функції, а саме:
- добровільно вступили до складу злочинної організації з метою вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, шляхом необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;
- працюючи на посаді інструкторів поїзних бригад резерву провідників з метою систематичного отримання неправомірної вигоди від діяльності АТ «Укрзалізниця» залучали до вказаної злочинної діяльності начальників поїздів та інших осіб;
- забезпечували функціонування злочинної організації шляхом створення необхідних умов для її існування, зокрема прикриття її злочинної діяльності під виглядом законної діяльності;
- безпосередньо керували вчиненням злочинів шляхом спрямування зусиль інших виконавців та співвиконавців на безпосереднє вчинення кримінальних правопорушень з метою отримання неправомірної вигоди;
- отримували неправомірну вигоду за вчинення злочинних дій у складі злочинної організації у відповідності до займаної ним ланки в ієрархічній структурі організації з метою подальшої передачі отриманої неправомірної вигоди організаторам злочинної організації.
ОСОБА_3 , діючи в складі злочинної організації, виконував визначені йому злочинні функції, а саме:
- добровільно вступив до складу злочинної організації будучи начальником поїзда міжнародного сполучення Київ-Хелм № 19/20, з метою вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, шляхом необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;
- працюючи на посаді начальника поїзда міжнародного сполучення, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди від діяльності АТ «Укрзалізниця» залучив до протиправної діяльності інших осіб керованої ним поїзної бригади зазначеного поїзду;
- забезпечував функціонування злочинної організації шляхом створення необхідних умов для її існування, зокрема прикритті її злочинної діяльності під виглядом законної діяльності;
- безпосередньому керуванні вчиненням злочинів шляхом спрямування зусиль інших співвиконавців на безпосереднє вчинення кримінальних правопорушень з метою отримання неправомірної вигоди;
- отримував незаконну винагороду за вчинення злочинних дій у складі злочинної організації у відповідності до займаної ним ланки в ієрархічній структурі організації з метою подальшої передачі отриманої неправомірної вигоди інструкторам поїзних бригад або організаторам злочинної організації, в разі відсутності інструкторів поїзних бригад.
Інші 12 осіб, також будучи службовими особами та діючи в складі злочинної організації, виконували визначені їм злочинні функції, а саме:
- добровільно вступили до складу злочинної організації будучи начальниками поїздів міжнародного сполучення, відповідно, Київ-Варшава № 67/68, Київ-Хелм № 19/20, Київ-Хелм № 23/24, Київ-Кишинів № 351/352 з метою вчинення кримінальних правопорушень, спрямованих на отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, шляхом необлікованого продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць (у тому числі службових купе та купе відпочинку провідників) у вагонах поїздів міжнародного сполучення;
- працюючи на посаді начальників поїздів міжнародного сполучення, з метою систематичного отримання неправомірної вигоди від діяльності АГ «Укрзалізниця» залучали до протиправної діяльності інших осіб керованої ними поїзних бригад вказаних поїздів;
- забезпечували функціонування злочинної організації шляхом створення необхідних умов для її існування, зокрема прикриття її злочинної діяльності під виглядом законної діяльності;
- безпосередньо керували вчиненням злочинів шляхом спрямування зусиль інших співвиконавців на безпосереднє вчинення кримінальних правопорушень з метою отримання неправомірної вигоди;
- отримували незаконну винагороду за вчинення злочинних дій у складі злочинної організації у відповідності до займаної ними ланки в ієрархічній структурі організації з метою подальшої передачі отриманої неправомірної вигоди інструкторам поїзних бригад або організаторам злочинної організації в разі відсутності інструкторів поїзних бригад.
Крім того, для належного функціонування вказаної злочинної організації були залучені інші особи, в тому числі із числа працівників ВП Вагонна дільниця станції Київ-Пасажирський філії «Пасажирська компанія» АТ «Укрзалізниця», які здійснювали здебільшого пособницькі функції щодо «пошуку» пасажирів, надання порад для прикриття незаконної діяльності, приховування фактів порушення чинних Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, поза фінансовим оформленням.
Таким чином, Особа 1 з метою вчинення тяжких злочинів - зловживання службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом правам, свободам та інтересам держави чи юридичних осіб, спільно із Особою 2, не пізніше 01.01.2024 створили та здійснювали керівництво стійким ієрархічним об`єднанням - злочинною організацією, до якої залучили осіб, які добровільно вступили до складу вказаної злочинної організації та надали згоду на участь у вчинюваних нею злочинах, а саме інструкторів (поїзних бригад): Особа 3 та Особа 4, начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_3 , ще 12 осіб та інших осіб, якими було схвалено єдиний план вчинення кримінальних правопорушень та надано свою добровільну згоду на участь у злочинному угрупованні.
Злочинна організація, створена Особою 1 та Особою 2, якою вони керували, участь у якій прийняли інструктори (поїзних бригад) Особа 3 та Особа 4, начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень ОСОБА_3 , ще 12 осіб та інші особи, завдяки розробленим її учасниками заходами, убезпечувала себе від викриття і діяла із 01.01.2024 на території України та припинила своє функціонування 11.12.2024 у зв`язку з її знешкодженням правоохоронними органами.
Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01.01.2024, Особа 1 спільно з Особою 2, діючи в складі злочинної організації, до якої увійшли інструктори (поїзних бригад) Особа 3 та Особа 4, начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень, у т.ч. ОСОБА_3 та ще 12 осіб, будучи службовими особами, та інші особи узгодили план направлений на необліковану продажу вільних або умовно-вільних пасажиромісць у вагонах поїздів, з метою отримання неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, від послуг пасажирських перевезень, та запровадили механізм штучного створення дефіциту (нестачі) у системі продажу залізничних квитків на поїзди міжнародного сполучення.
З метою реалізації розробленого плану злочинної діяльності, направленого на зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, іншої фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, Особа 1 та Особа 2, залучивши для контролю пасажирських перевезень на поїздах міжнародного сполученням довірених осіб, а саме: Особа 3 та Особа 4, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 01.01.2024, діючи у складі злочинної організації, спільно погодили несанкціоновані перевезення пасажирів на поїздах міжнародних сполучень: №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» без належного оформлення, поза фінансовою звітністю, із порушенням чинних Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
Розуміючи, що реалізувати зазначений план злочинної діяльності, можливо лише за умови залучення до його вчинення начальників пасажирських поїздів міжнародного сполучення, Особа 3 та Особа 4, виконуючи функції згідно відведених їм злочинних ролей, довели до відома начальників пасажирських поїздів міжнародного сполучення, а саме: ОСОБА_3 та ще 12 осіб про вступ та безпосередню участь в злочинній організації, яку організували Особа 1 та Особа 2, та здійснення безпосередньо несанкціонованих перевезень пасажирів на поїздах міжнародних сполучень, на що начальники пасажирських поїздів міжнародного сполучення добровільно погодились та вступили в злочинну організацію.
У подальшому, начальники пасажирських поїздів міжнародних сполучень №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» ОСОБА_3 та ще 12 осіб, будучи службовими особами, в період з 01.01.2024 по 30.06.2024, у відповідності до відведених їм ролей у злочинній організації, зловживаючи службовим становищем, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди, всупереч інтересам служби, здійснювали систематичні несанкціоновані перевезення пасажирів в порушення вимог Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 №1196 «Про затвердження Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України» поза касовим оформленням.
Загалом, унаслідок дій злочинної організації у складі організаторів Особа 1, Особа 2; виконавців: інструкторів (поїзних бригад) Особа 3 та Особа 4; начальників пасажирських поїздів міжнародних сполучень: ОСОБА_3 та ще 12 осіб ненадходження коштів від продажу квитків АТ «Укрзалізниця» на потяги №67/68 «Київ-Варшава», №19/20 «Київ-Хелм», 119/120 «Дніпро-Київ-Хелм- Київ-Дніпро», №23/24 «Київ-Хелм», №89/90 «Київ-Перемишль», №351/352 «Київ-Кишинів» за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, з урахуванням даних БД ГАРТ-1, даних АТ «Укрзалізниця» щодо обсягів продажу та вартості квитків, а також інших матеріалів, незаконно перевезено 34 119 безквиткових пасажирів, та розрахунково підтверджується сума коштів, що не надійшла від продажу квитків АТ «Укрзалізниця», в загальній сумі 73 832 691,70 грн. У тому числі, лише за період з 01.01.2024 по 30.06.2024, внаслідок злочинних дій начальника поїзда ОСОБА_9 , які полягали в отриманні неправомірної вигоди для себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державі, сума недоотриманих АТ «Укрзалізниця» коштів від продажу квитків на потяги №119/120 «Дніпро-Київ-Хелм-Київ-Дніпро», №19/20 «Київ-Хелм» та №89/90 «Київ-Перемишль» становить 745 699,31 грн., 49 287,03 грн. та 38 558,22 грн. відповідно, що у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 3 ст. 255 КК України, як участь в злочинній організації, вчинена службовою особою з використанням свого службової становища, та за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, як зловживання службовою особою своїм службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе, інших фізичних осіб, всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки інтересам держави, вчинене членом злочинної організації.
22 квітня 2025 року між прокурором Солом?янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_3 у присутності захисника в порядку, передбаченому ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, до розгляду якої суд невідкладно перейшов.
Після роз?яснення права на колегіальний у складі трьох суддів розгляд даного судового провадження, обвинувачений клопотання про такий розгляд не заявляв.
Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 255 та ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язався під час судового розгляду у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні даних злочинів, виконати інші обов?язки, що випливають з даної угоди (п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України).
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинені злочини, а саме, за ч. 3 ст. 255 КК України із застосуванням ст. 69 КК України через принцип призначення покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 255 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років, а за ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 1 (один) рік, зі штрафом в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за сукупністю злочинів остаточно - з використанням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п?ять) років, з позбавлення права обіймати певні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 1 (один) рік, зі штрафом в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, а також отримана згода обвинуваченого на призначення вказаного покарання та звільнення від його відбування з випробуванням. В угоді передбачені інші обов?язки обвинуваченого, наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Судом встановлено, що  ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, один з яких згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а інший - тяжким корупційним. 
Унаслідок вказаних правопорушень шкода завдана державним інтересам, а також потерпілому.
Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо тяжкого та особливо тяжкого злочинів, внаслідок яких шкода завдана також і потерпілому, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості за умови надання всіма потерпілими згоди прокурору на укладення такої угоди, а також за умови викриття підозрюваним, який не є організатором групи осіб, яка діяла за попередньою змовою, злочинних дій інших учасників групи, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, обвинувачений, який не є організатором злочинної групи, викрив злочинні дії інших учасників цієї групи і ця повідомлена інформація підтверджена доказами, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. ст. 69 та 75 КК України, інші передбачені угодою заходи.
Представник потерпілого - юридичної особи АТ «Укрзалізниця» надав письмову згоду прокурору на укладення вказаної угоди.
У судовому засіданні представник потерпілого (цивільний позивач) ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, підтвердив, що ОСОБА_3 під час досудового розслідування було добровільно відшкодовано АТ «Українська залізниця» 280 000 грн, підтримав цивільний позов, заявлений в інтересах АТ «Укрзалізниця» на суму 794 983, 34 грн, який мотивував висновком комісійної судової економічної експертизи від 10.12.2024. 
Обвинувачений, якого підтримала його захисник, в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання із застосуванням правил ст. ст. 69 та 75 КК України та застосувавши інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 364 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання із застосуванням правил ст. ст. 69 та 75 КК України, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.
Крім того, захисник обвинуваченого заперечувала проти задоволення цивільного позову, оскільки сума збитків, яка встановлена експертизою та інкримінована ОСОБА_3 , завдана не лише його діями, а й діями інших співучасників. Частина збитків, яка завдана діями ОСОБА_3 , на суму 280 000 грн добровільно відшкодована останнім, що також було однією з умов укладення угоди, на що представник потерпілого (цивільний позивач) погодився.
Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано в обвинуваченого  ОСОБА_3 , що він цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; наслідки невиконання угоди.
Суд переконався у судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Встановлено, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки умови угоди не суперечать вимогам КК України, КПК України, в тому числі ч. 2 ст. 470 КПК України для корупційних кримінальних правопорушень, відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін, правова кваліфікація кримінальних правопорушень правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання, відповідають ступеню тяжкості вчинених  ОСОБА_3 кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.
Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. 
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 255 КК України, вчинене  ОСОБА_3 за обставин, які наведені в обвинувальному акті, не відноситься до корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією в розумінні примітки до ст. 45 КК України. 
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 364 КК України, вчинене  ОСОБА_3 за обставин, які наведені в обвинувальному акті, відноситься до корупційного кримінального правопорушення відповідно до примітки до ст. 45 КК України. 
Враховуючи пом`якшуючі покарання  ОСОБА_3 обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та тещу, яка має 3 групу інвалідності, активно сприяв розкриттю злочину, що зазначено в обвинувальному акті та підтверджено прокурором в судовому засіданні, що вказує на бажання обвинуваченого виправитись, активно сприяв у викритті інших членів злочинної організації, повністю визнав свою вину та щиро покаявся, відшкодував завдані збитки на суму 280 000 грн, добровільно сплатив кошти у сумі 30 000 грн. на спеціальний рахунок для підтримки Збройних Сил України, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому  ОСОБА_3 узгоджене покарання:
-за ч. 3 ст. 255 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, а саме 5 років позбавлення волі;
-за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України - позбавлення волі на строк чотири роки з позбавленням права обіймати певні посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк один рік, зі штрафом у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 75 КК України у кримінальних провадженнях щодо корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання винуватості, якщо сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років або іншого більш м`якого покарання, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Ураховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, щиро покаявся у вчиненому, згідно з умовами угоди зобов`язався співпрацювати з органом досудового розслідування у викритті інших членів злочинної організації, суд вважає, що його виправлення можливе без реального відбування покарання і знаходить за можливе застосування ст. 75 КК України, зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, а також із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, додаткове покарання у виді конфіскації майна, на підставі положень ст. 77 КК України, судом не призначається. 
Щодо заявленого цивільного позову суд зауважує таке.
Як передбачено статтею 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 127 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення; шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до положень ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння; форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства; цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Крім того, положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України врегульовано, при ухваленні обвинувального вироку, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.
У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Як вбачається зі змісту даної угоди про визнання винуватості, після здійснення часткового відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 280 000 гривень ОСОБА_3 підлягає звільненню від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення.
Матеріали угоди містять письмову згоду потерпілого у кримінальному провадженні АТ «Укрзалізниця» на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 . Так, до матеріалів долучено письмову згоду від 14.04.2025 потерпілого АТ «Укрзалізниця» в особі представника - адвоката ОСОБА_7 , надану прокурору, на укладення даної угоди, однією з умов якої і було часткове відшкодування ОСОБА_3 заподіяної АТ «Укрзалізниця» шкоди у погодженому розмірі. 
При цьому, як передбачено у ч. 1 ст. 1166 ЦК, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Крім того, Верховний Суд у справі № 135/112/17 зазначив, що за змістом положень ст.ст. 127, 128 КПК, ст. 22 ЦК, сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.
Зокрема, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч. 5 ст. 128 КПК і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача.
Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, а тому в задоволенні цивільного позову необхідно відмовити повністю.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Арешт на майно не накладався, запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосований. 
Процесуальні витрати по даній справі відсутні, оскільки наданий стороною обвинувачення акт здачі-приймання висновку експертів № 10512/24-72/10513/24-71 підтверджує, що судова експертиза була проведена в рамках іншого кримінального провадження, а саме №42024102090000024.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22.04.2025 між прокурором Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника ОСОБА_6 . 
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених 
ч. 3 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання:
-за ч. 3 ст. 255 КК України - із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
- за ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 364 КК України - у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на 1 (один) рік, та зі штрафом в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
За сукупністю злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, строком на 1 (один) рік, та зі штрафом в розмірі 1 000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, навчання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
В задоволенні цивільного позову АТ «Українська залізниця» відмовити повністю.
Після набрання вироком законної сили речові докази: документи, флеш-носій, лазерні диски зберігати у матеріалах кримінального провадження. 
Вирок на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя           ОСОБА_1