ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року	справа № 380/9807/26	

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба про визнання протиправною бездіяльність, - 

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач 1), Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (далі - відповідач 2), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у обчислені та виплаті грошового забезпечення у період з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на відповідний календарний рік;
зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення у період з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум;
визнати протиправною бездіяльність, яка полягає у обчислені та виплаті грошового забезпечення у період з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на відповідний календарний рік;
зобов`язати здійснити перерахунок грошового забезпечення у період з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року, 01.01.2026 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обгрунтування позову зазначає, що відповідачем 1 грошове забезпечення Позивачу нараховувалося з порушенням вимог чинного законодавства, а саме - для здійснення нарахування грошового забезпечення обрано за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом станом на 01 січня 2018 року. Окрім того, відповідачем 2 з 18.06.2025 року по 31.12.2026 року для здійснення нарахування грошового забезпечення обрано за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом станом на 01 січня 2018 року, однак мало бути використано прожитковий мінімум для працездатної особи у 2025 році відповідно до Закону України “Про Державний бюджет України на 2025 рік”, а саме: 3028 грн. Відповідачами 1, 2 здійснено невірне нарахування грошового забезпечення Позивачу, оскільки для здійснення їхнього нарахування обрано за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом станом на 01 січня 2018 року.
Харківським національним університетом Повітряних Сил імені Івана Кожедуба у відзиві зазначено, що Університет проводив нарахування всіх видів грошового забезпечення Позивачу відповідно до Постанови №704 та наказу Міноборони від 07.06.2018 № 260 “Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам”, тобто діяв в межах повноважень у суворій відповідності до вимог Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади - Міністерства оборони України. До спірних правовідносин з приводу нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовця у період 18.06.2025 - 24.02.2026 могли бути також застосовані спеціальні норми закону про Державний бюджет на відповідні роки, а не загальні – про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 01 січня відповідного календарного року, а тому заявлені позовні вимоги не гуртуються на положеннях закону, тобто є безпідставними. Грошове забезпечення у спірний період було виплачено позивачу у повному обсязі відповідно до вимог діючого законодавства.
Військова частина НОМЕР_1 у відзиві зазначила, що позов не містить конкретної суми, яку позивач вважає належною до доплати саме Військовою частиною НОМЕР_1 . Позивач не подав повного помісячного розрахунку, з якого можливо встановити: які саме суми були фактично нараховані за кожен місяць спірного періоду; які суми, на думку позивача, мали бути нараховані; яка різниця утворилася за кожним місяцем; які саме додаткові та одноразові виплати підлягають перерахунку; у якому розмірі; за якою формулою; з яких правових підстав та з урахуванням яких уже виплачених сум. Фактично позивач просить суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити загальний перерахунок основних, щомісячних додаткових та одноразових додаткових видів грошового забезпечення за минулий період, не визначивши конкретного результату такого перерахунку. Такий спосіб захисту не відповідає вимогам визначеності та виконуваності судового рішення. Рішення суду має бути чітким, зрозумілим і таким, що може бути виконане без додаткового самостійного визначення сторонами або державним виконавцем змісту обов`язку відповідача. Суд не може ухвалити рішення, яким фактично перекладає на відповідача обов`язок самостійно визначити, які саме суми, за які саме періоди, на підставі яких саме документів і за якою саме формулою мають бути донараховані позивачу. Саме по собі посилання на пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України №704 та судову практику щодо цієї постанови не є достатньою підставою для задоволення позову. Для вирішення спору необхідно встановити конкретний розмір порушеного права позивача, конкретні періоди, конкретні складові грошового забезпечення, фактично виплачені суми, належні до виплати суми та різницю між ними. Посилається на пропуск строку звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 20.05.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №229 від 15.08.2023 року позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; позивач вибув до нового місця служби – АДРЕСА_1 .
Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба №54 від 23.02.2026 року позивача звільнено з військової служби у відставку.
Листом від 13.04.2026 року військова частина НОМЕР_1 у відповідь на заяву представника позивача повідомила, що відповідно до пункту 41Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» встановлює, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. встановленого законом на: 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Враховуючи вищенаведене підстави для здійснення перерахунку грошового забезпечення відсутні.
Листом від 21.04.2026 року Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба повідомив представника позивача, що пунктом 4 Постанови №704 визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний, коефіцієнт згідно з додатками 1.12.13 і 14». У зв?язку з зазначеним підстави, для здійснення перерахунку позивачу грошового забезпечення, відсутні.

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність, яка полягає у обчислені та виплаті грошового забезпечення у період з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на відповідний календарний рік.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі – Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із ч.2 ст.9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною третьою цієї норми передбачено, що грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно із абзацом першим ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб» (у редакції чинній на день її прийняття; далі - Постанова № 704) визначав, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Примітка додатку 1 до Постанови №704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень. 
У подальшому постанова Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) внесла зміни до Постанови №704. 
Зокрема, п.4 викладено в новій редакції, який установлював розміри посадових окладів, окладів за військовими званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
Водночас, текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови №704 у зв`язку із прийняттям Постанови №103 не змінився, а тому, відповідно, виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
Кабінет Міністрів України постановою від 28.10.2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. №1644 і від 30 серпня 2017 р. №704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови №704 у новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. ». 
В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови №704.
29.01.2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд своєю постановою у справі №826/6453/18 визнав протиправним та скасував пункт 6 Постанови №103, який вносив зміни в п.4 Постанови № 704.
Таким чином, з дня набрання чинності постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 діє редакція п.4 Постанови № 704, яка була чинною до внесення вказаних змін (розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14).
При цьому, згідно з п.3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 року №1774-VІІІ “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі – Закон №1774-VІІІ) мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017 року.
Суд зазначає, що у даній справі позивач оскаржує нарахування і виплати йому грошового забезпечення за періоди з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року у зменшеному розмірі.
У постанові від 15.03.2023 року у справі №420/6572/22 Верховний Суд зазначив, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.
При цьому, пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 року №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.
У свою чергу, Закони України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», « Про Державний бюджет України на 2025 рік», «Про Державний бюджет України на 2026 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема, грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2018 року, на 2022-2023 роки не містять.
Тобто, положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року до 01.01.2020 року (набрання чинності Законом №294-IX) не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.
Враховуючи те, що з 01.01.2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахункової величини для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню п.4 Постанови №704 із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
З урахуванням викладеного, можна прийти до наступних висновків:
- з 01.01.2020 року положення п.4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно із Постановою №704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
- встановлене положеннями п.3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою №704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням».
Аналогічні правові висновки були зроблені Верховним Судом у постановах від 31.08.2022 року у справі №120/8603/21-а, від 16.11.2022 року у справі №120/648/22-а, від 04.01.2023 року у справі №640/17686/21, від 10.01.2023 року у справі №440/1185/21, від 15.03.2023 року у справі №420/6572/22.
Враховуючи встановлені обставини, а також правові висновки Верховного Суду з приводу застосування законодавства у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що грошове забезпечення позивача, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення повинні були визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року, 01.01.2025 року, 01.01.2026 року, а не на 01.01.2018 року.
Відтак, позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Щодо посилання військової частини НОМЕР_1 на пропуск позивачем строку звернення до суду.
Позивач після виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 продовжив проходження військової служби у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба до 23.02.2026 року.
Відтак, на переконання суду, строк звернення до суду у даному випадку слід розпочинати обраховувати з моменту остаточного закінчення проходження ним військової служби саме у Харківському національному університеті Повітряних Сил імені Івана Кожедуба.
Позивач звернувся до суду із даним позовом 15.05.2026 року, а тому, на переконання суду, ним не було пропущено строку звернення, на який посилається представник військової частини НОМЕР_1 .

Щодо посилання представника військової частини НОМЕР_1 на необхідність зупинення розгляду даної справи до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №240/401/26.
На переконання суду, у даному випадку склалася усталена практика з приводу вирішення даної категорії спорів, зокрема, практика Верховного Суду.
Відтак, зупинення провадження у даній справі призведе лише до затягування її розгляду.
Як наслідок, у даному випадку відсутні підстави для зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №240/401/26.

З огляду на викладене, адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі не підлягають стягненню із сторін.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у обчислені та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на відповідний календарний рік.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 29.05.2020 року по 18.07.2022 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 року, 01.01.2021 року, 01.01.2022 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба, яка полягає у обчислені та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням та інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на відповідний календарний рік.
Зобов`язати Харківський національний університет Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (адреса: м.Харків, вул.Сумська, 77/79, код ЄДРПОУ 24980799) здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 18.06.2025 року по 24.02.2026 року, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням інших складових щомісячних основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а також одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премій, допомоги на оздоровлення тощо), визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2025 року, 01.01.2026 року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб», та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Мартинюк Віталій Ярославович