ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 квітня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 735/424/24
Головуючий у першій інстанції – Стельмах А.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/756/26, 22-ц/4823/757/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,
із секретарем – Зеляк Ю.Г., Піцан В.М., 
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2025 року та на додаткове рішення цього ж суду від 30 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В :
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути із відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 891 630,00 грн та моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.
Позов обґрунтовував тим, що він є власником кв. АДРЕСА_1 , співвласником кв. АДРЕСА_2 в цьому будинку є відповідач. 28.02.2024 близько 22:00 години з вини відповідача, через коротке замикання електромережі, виникла пожежа, внаслідок якої йому завдано збитків та заподіяно моральну шкоду. 
Позивач вважає, що саме з вини відповідача, виникла пожежа і це призвело до короткого замикання. Крім того, позивачу також заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях у зв`язку з протиправною поведінкою відносно його, членів сім`ї та пошкодженням майна. Він з дружиною є люди похилого віку, і знищення майна негативно вплинуло на стан здоров`я, вони залишились без даху над головою в зимовий час.
Рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 12.12.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 420 727,21 грн та 10 000 грн моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 5 420,54 грн, витрати за проведення експертизи – 36 349,60 грн.
Обґрунтовуючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що осередком виникнення пожежі є приміщення котельні відповідача, тому суд прийшов до висновку, що пожежа сталася саме з вини відповідача, оскільки обов`язок із забезпечення пожежної безпеки приватних житлових будинках покладається на їхніх власників, отже наявні підстави для відшкодування майнової шкоди. 
Щодо моральної шкоди суд зазначив, що внаслідок пожежі ОСОБА_1 втратив частину свого майна, отже позбавлений можливості користуватися ним та на його відновлення потрібні як певні зусилля, так і час, що спричиняє додаткові незручності та створює дискомфорт у його житті, відповідач не вчиняв дій щодо відшкодування спричиненої шкоди та не сприяв зменшенню негативних наслідків пожежі, тобто позивач отримав душевні страждання, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.
Додатковим рішенням Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.12.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Обґрунтовуючи додаткове рішення суд першої інстанції врахував складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критеріїв реальності (дійсності та потрібності), розумності, співмірності, дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 56500,00 грн є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , слід зменшити до 15000,00 грн. Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення районного суду від 12.12.2025 та додаткове рішення від 30.12.2025 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, та стягнути на його користь понесені судові витрати по справі щодо сплаченого ним судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Посилається на незаконність та необґрунтованість рішення у зв`язку з неповним з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не встановив та не вказав, які саме конкретні норми чи правила пожежної безпеки порушив ОСОБА_2 . Посилання на «недотримання вимог» без зазначення конкретних дій або бездіяльності (наприклад, несправність обладнання, залишення без нагляду, тощо) не є належним обґрунтуванням протиправності поведінки. Крім того, виробник котла підтвердив, що робота одного ТЕНа протягом тривалого часу не призводить до аварійних режимів електроустаткування.
Зазначає, що суд прямо зазначив, що джерело запалювання та механізм виникнення пожежі не встановлено, при цьому причину пожежі названо лише «ймовірною». Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Якщо механізм пожежі достеменно не встановлено, неможливо стверджувати, що вона виникла саме через дії, протиправні дії, відповідача. Відсутність встановленого джерела та механізму займання виключає можливість доведення прямого причинно-наслідкового зв`язку між експлуатацією квартири АДРЕСА_2 , її власником та пожежею. В жодному з досліджених судом доказів по справі не йдеться про локалізацію та причину короткого замикання чи згадано про електричний котел як причину і осередок, у цій частині суд вдався до довільної оцінки обставин справи. Отже, судові висновки у цій частині базуються на припущеннях, що є неприпустимим.
Заявник зазначає, що суд відхилив висновок експерта ОСОБА_3 , який вказував на вину самого позивача (димар квартири АДРЕСА_3 ). Натомість суд поклався на висновок експерта ОСОБА_4 , який теж не був категоричним і назвав причину «ймовірною» через неможливість дослідити електромережу домоволодіння через зміну обстановки та ремонтні роботи, сама мережа не демонтувалась та не змінювалась. Як у першому, так і в другому випадку електротехнічне дослідження мережі квартири АДРЕСА_2 ніхто з експертів не проводив. Експерт ОСОБА_3 провів натурне дослідження ще у квітні 2024 року, тобто одразу після пожежі та до зміни обстановки, до проведення ремонтних робіт, та встановив, що осередок пожежі знаходився на поверхні дерев`яного горищного перекриття у квартирі АДРЕСА_3 (належить ОСОБА_1 ) у місці проходження цегляної димової труби.
Вказує, що розмір збитків має бути підтверджений належними та допустимими доказами. Розмір матеріальної шкоди визначено на рівні 420727,21 грн на підставі комплексної експертизи. Основні елементи делікту (протиправність та причинно-наслідковий зв`язок) не доведені, стягнення будь-якої суми є безпідставним. Позивач не довів розмір збитків саме у зв`язку з конкретними діями відповідача. Розмір моральної шкоди не обґрунтовано належним чином та не доведено наявність такої, належними та допустимими доказами.
Наголошує на тому, що 11.12.2025 подано клопотання про призначення додаткової судової електротехнічної експертизи, виконання якої пропонувалося доручити КНДІСЕ. Перед експертами ставилися питання щодо відповідності характеристик автоматичного вимикача (63А) та перетину жил електропроводів фактичному струмовому навантаженню від котла, яке суд безпідставно відхилив, аргументуючи це тривалістю судового розгляду справи, чим позбавив ОСОБА_2 можливості довести відсутність аварійного режиму роботи електромережі.
Вважає, що суд фактично перебрав на себе функції експерта-електротехніка, зробивши висновок про провину ОСОБА_2 на підставі того, що встановлений котел КЕП-15 має потужність 15 кВт, а дозволена потужність за паспортом точки розподілу — 8 кВт. Однак питання про те, чи призвела саме ця розбіжність до перевантаження мережі та чи був перетин дротів електромережі достатнім для фактичного режиму роботи (5 кВт, як стверджував ОСОБА_2 ), є суто технічним і потребувало фахового дослідження.
Як похідне від нього – підлягає скасуванню і додаткове рішення, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі витрати повинні бути стягнуті саме з позивача по справі, котрий ініціював безпідставний позов до суду
Не погодившись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив змінити додаткове рішення районного суду в частині визначеного до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, збільшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 15000,00 грн до 66500,00 грн.
Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Вказує на те, що участь в судовому засіданні становить 2500,00 грн і не підлягає зменшенню у будь-яких випадках, навіть якщо судове засідання відкладено чи перенесено на іншу дату, або не відбулося з інших причин, які не залежали від об`єднання або перенесене з ініціативи об`єднання, якщо це необхідно для підготовки до судового розгляду. Таким чином, сторони погодили розмір гонорару за представництво інтересів позивача в суді в розмірі 2500,00 грн за одне засідання. Загальна сума гонорару за участь адвокатів АО «Максимальний захист» в судових засіданнях по даній справі становить 32500,00 грн.
Наголошує, що представником позивача готувались по даній справі заяви з процесуальних питань та заяви по суті справи, за які позивачем понесена загальна сума витрат в розмірі 24000,00 грн. Позивачем сплачено кошти за підготовку позовної заяви по справі в сумі 10000,00 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 15.03.2024. Загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем становить 66500,00 грн.
Вважає, що суд першої інстанції не надав належну правову оцінку договору про надання професійної правничої допомоги № 1911/24 від 19.11.2024, додатковим угодам до нього, акту здавання-приймання правничих послуг від 15.12.2025 та іншим доказам, що стосуються питання розподілу судових витрат.
Звертає увагу, що позивачем доведено не лише обсяг отриманої правничої допомоги, але й доведено факт понесення таких витрат. 
На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи, проте відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи в судове засідання призначене 22.04.2024 на 14:00 не з`явились, проте були належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (а.с. 62, т. 6) та розпискою (а.с. 56, т. 6). 
Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювали адвокати Опалюк С.В., Трунов Ю.А.,представництво інтересів ОСОБА_2 здійснював адвокат Збіглей І.В., які належним чином були повідомлені про розгляд справи (а.с. 59-61, т.6)
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 17.02.2026 надано представнику ОСОБА_2 - адвокату Збіглею І.В. можливість брати участь в судовому засіданні по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 10.03.2026 надано представнику ОСОБА_1 - адвокату Опалюку С.В. можливість брати участь в судовому засіданні по справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Роз`яснено заявникам, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Протокольною ухвалою від 11.03.2026 задоволено клопотання про продовження розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представнику ОСОБА_1 - адвокату Опалюку С.В. та представнику ОСОБА_2 - адвокату Збіглею І.В., проте адвокат Опалюк С.В., внаслідок технічних причин, а саме відсутності у нього належним чином налаштованих засобів, не мав можливості надати пояснення.
Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання з урахуванням належного повідомлення учасників справи. 
Вислухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення та про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , враховуючи наступне. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 16.05.1992 (а.с.83-85, т.2) власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
За даними акту про пожежу від 28.02.2024 (а.с.19-20, т.1) в двохквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 сталася пожежа 28.02.2024 в котельні, ймовірна причина пожежі – коротке замикання електричної мережі. Пожежею знищене та пошкоджене майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
У довідці Новгород-Сіверського РВ ГУ ДСНС України у Чернігівській області №701601-254/7016 від 29.02.2024 (а.с. 21, т. 1) зазначено, що внаслідок пожежі за адресою: АДРЕСА_4 , сталося поширення вогню на частину будинку за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_1 . Вогнем знищено: покрівля – 92 кв.м, перекриття – 4 кв.м, будівельні матеріали – 1,5 куб.м, речі домашнього вжитку. Внаслідок пожежі пошкоджено: перекриття по всій площі, два віконні блоки, внутрішнє облицювання стелі – 40 кв.м, речі домашнього вжитку, стіна будинку – 10 кв.м. Ймовірна причина пожежі – коротке замикання електромережі.
Актом про прийняття в експлуатацію завершеного будівництва об`єкту від 13.01.1995 (а.с.163-164, т.4) наданого на виконання протокольної ухвали про витребування від 04.06.2025, прийнято в експлуатацію газифікований житловий будинок (газовий ввід та внутрішньобудинкове обладнання), що відображено на плані, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 165, т.4).
З копії паспорту точки розподілу електричною енергії №180007766 від 01.01.2019 (а.с.185, т.4) наданого на виконання протокольної ухвали про витребування від 24.04.2025 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , встановлена приєднана потужність за точкою розподілу – 8кВТ, дозволена потужність – 8 кВт. Наявне електрообладнання – електрокотел 6 кВт. Паспорт підписано ОСОБА_2 01.01.2019. 
На виконання протокольної ухвали Сосницького районного суду від 24.04.2025 про витребування доказів АТ «Чернігівобленерго» надало лист №52/52/1053/01-13 від 12.05.2025 (а.с. 84, т.4) згідно якого з 01.01.2019 між АТ «ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» та ОСОБА_2 діяв Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії №180007766 від 01.01.2019, який укладений на умовах Договору про користування електричною енергією від 22.04.2014. До паспорта точки розподілу внесена установка електроопалення, потужністю 6,0 кВт, дата введення в експлуатацію 22.04.2014. Інші документи в товариства відсутні.
За даними договору про користування електричною енергією від 22.04.2014 (а.с.85-86, т.4) наданого на виконання протокольної ухвали про витребування від 24.04.2025 між ПАТ «Чернігівобленерго» та ОСОБА_2 укладено договір про користування електричною енергією за адресою АДРЕСА_4 , в якому зазначено про наявність за адресою споживача дозволеного до застосування трифазного електрообладнання – електрокотел. 
З листа АТ «Барський машинобудівний завод» (а.с.159-160, т.3), наданого на виконання ухвали Сосницького районного суду Чернігівської області №735/424/24 від 25.02.2025 (а.с.91, т.3) слідує, що надано інформацію на виконання ухвали Сосницького районного суду №735/424/24 від 25.02.2025 (а.с.91, т.3), а саме, що електричний котел КЕП-15 має повну назву на виробництві котел електрично проточний Ж7- КЕП-15. За весь період виробництва даної марки котлів ПрАТ «Барський машинобудівний завод» не отримував листів-звернень, претензій про відхилення від правильної роботи електричних котлів типу КЕП -15 за період їх використання при роботі та використанні одного Тену, потужністю 5 кВт, протягом тривалого часу безперервної роботи.
Відповідно до настанов з експлуатації даний котел може працювати 5000 годин на повній потужності, тобто на 15 кВт.
Коротке замикання у електромережі неможливе, при використання електричного котла типу КЕП - 15, якщо котел був підключений згідно правил і норм установки електромереж по будинку витримані, та при правильному монтажі котла. Електричні котли мають протокол сертифікаційних випробувань котлів електричних проточних затверджений протокол лабораторії випробувань і надійності ПАТ «Маяк» від 11.07.2012, також затверджений ДП «Вінницястандартметрологія» від 11.07.2012. Підприємство має Декларацію про відповідність технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання.
Котел Ж7-КЕП-15 має бути підключений до електромережі через вхідний автоматичний чотирьох полюсний вимикач з напругою 380V та током 32 А, при цьому переріз дроту яким проводиться підключення має складати не менше 4 мм2. Має бути встановлено заземлення з опором не більше 40 ОМ з обов`язковою перевіркою відповідними органами нагляду - який має ліцензію про перевірку заземлення. Перевірка технічного стану повинна проводитись згідно Правил улаштування електроустановок. На встановлення котла електричного проточного Ж7- КЕП-15 має бути проект.
Також, на електричний котел Ж7-КЕП-15 надано декларацію про відповідність технічному регламенту низьковольтного електричного обладнання (а.с.161, т.3), декларацію відповідності технічному регламенту низьковольтного електричного обладнання (а.с.161, т.3), декларацію відповідності технічному регламенту з електромагнітної сумісності обладнання (а.с. 162, 163, т.3), протокол сертифікаційних випробувань (а.с.164-192, т. 3), настанову з експлуатації (а.с.193-207, т.3).
Довідкою АТ «Чернігівобленерго» №43.1/1434/01-14 від 13.02.2025 (а.с. 84, т.3) повідомило, що 28.02.2024 у період часу з 00:01 до 03:00 в електричні мережі АТ «Чернігівобленерго» по вул. Лісовій в смт Короп, Новгород – Сіверського району Чернігівської області відхилень, нестабільної подачі напруги споживачам, перепадів напруги, відсутності напруги на окремих фазах або інших відхилень від нормальної роботи електромережі не було.
У звіті про причину виникнення пожежі, складеному 01.03.2024 Головним інспектором Новгоро-Сіверського РВ ГК ДСНС України у Чернігівській області капітаном служби цивільного захисту Владиславом Приходьком, зазначено, що 28.02.2024 у двохквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_6 , сталася пожежа 28.02.2024 (а.с. 7-18, т.1). 
Розглядалось декілька причин виникнення пожежі, зокрема, третьою версією виникнення пожежі розглядалось порушення правил монтажу димаря в частині будинку, якою володіє ОСОБА_1 . При зовнішньому огляді димоходу мною не виявлено ознаки, які б вказували на дану причину. Дерев`яні елементи навколо системи димоходу не зазнали пошкоджень. В топці котлу не виявлені рештки золи, які б свідчили про його використання напередодні пожежі. ОСОБА_1 пояснив, що для опалювання будинку користувався газовим котлом. Враховуючи викладене, дана версія відхилена, як безпідставна.
При огляді двохквартирного житлового будинку, встановлено, що вогнем знищено майно лише в котельні та коридорі квартири АДРЕСА_2 . Зроблено висновок, що саме з цих приміщень вогонь розповсюдився на горище будинку (знищене перекриття над приміщенням котельні та коридору. В приміщенні котельні знаходився електричний котел ТермоБар Ж7-КЕП-15. В технічних характеристиках вказано, що даний прилад оснащений трьома тенами, кожен з яких споживає 5 кВт. До електричного котла була проведена окрема трьохфазна лінія електромережі, що проходила через горище будинку з встановленням автоматичного вимикача, який змонтований над входом в приміщенні, де знаходився електричний котел. Автоматичний вимикач - прилад який призначений для розриву ланцюгів живлення, якщо сила струму перевищила допустиму. Вимикач повністю знищений вогнем, а господар, щодо захисних властивостей даного агрегату - пояснення не надав. Також не надав інформації про обслуговування даного приладу. При детальному огляді електромережі виявлено, що на одній із жил проводів встановленій перед автоматичним вимикачем в приміщенні котельні наявне сплавлення, яке, можливо, є результатом короткого замикання електромережі. ОСОБА_2 повідомив, що 27.02.2024 він виставив потужність пристрою опалення на 5 кВт, пояснюючи це тим, що в системі опалення температура рідини знаходилась в межі 40 °С, чого достатньо для підтримання комфортної температури в житловому будинку. Тривалий час в електричному колі працював тільки один ТЕН. Це могло спричинити до нагрівання та плавлення наявної ізоляції з послідуючим контактом жил проводів перед автоматичним вимикачем в електричному колі. Зі сторони вулиці на зовнішній стіні житлового будинку знаходиться вузол обліку електроенергії, який встановлений в окремому пластиковому корпусі, де знаходиться електролічильник та автоматичний вимикач. При спілкування з ОСОБА_2 було встановлено, що коли він покинув будинок то напруга в електромережі була відсутня, автоматичний вимикач на вході був спрацьований. Вимикач міг спрацювати із запізненням із запізненням, після виникнення неконтрольованого горіння та не виконати своїх захисних властивостей.
Ймовірною причиною пожежі вказано коротке замикання електромережі в приміщенні котельні по АДРЕСА_4 . Орієнтовний прямий збиток від пожежі становить 500000,00 грн, орієнтовний побічний – 891630,00 грн.
Фототаблиця до звіту про причину виникнення пожежі містить відображення пошкоджень будинку внаслідок пожежі (а.с. 7-18, т.1).
10.04.2024 проведено технічну перевірку засобів комерційного обліку електричної енергії, за адресою АДРЕСА_4 , та складено акт № 347926 (а.с.220, т.4) та за результатами перевірки порушень не виявлено.
За висновком експерта ОСОБА_3 за результатами судового пожежно-технічного дослідження №СЕ-24/002-ПТ від 10.04.2024 (а.с.123- 159, т.1) осередок пожежі (місце виникнення початкового горіння), що сталася 28.02.2024, за адресою: АДРЕСА_6 , в двоквартирному житловому будинку, знаходився на поверхні наявного горючого матеріалу (деревини) будівельних конструкцій дерев`яного горищного перекриття у частині домоволодіння, що належить ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_3 ), у місці проходження крізь це перекриття цегляної димової труби, якою відводився дим від приладів опалення, встановлених у цій квартирі. На момент початку займання значення температури продуктів горіння та поверхні димової труби було достатнім для самозаймання деревини.
Причиною пожежі у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_6 , є самозаймання горючих дерев`яних конструктивних елементів горищного перекриття у встановленому за результатами цих досліджень, осередку пожежі. Самозайняття відбулось внаслідок впливу високої температури, до якої були розігріті конструкції димової труби (до температури самозаймання деревини), встановленої у частині житлового будинку, що належить ОСОБА_1 на вказані горючі елементи перекриття через нагрів цих елементів труби у місці виникнення початкового горіння.
Виникнення пожежі, що сталася 28.02.2024, із анормальними режимами роботи в електрообладнанні / електромережі квартири АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_2 , не пов`язане. Оглянути експерту електромережу квартири АДРЕСА_3 не було надано можливості.
Причина виникнення пожежі, що сталася 28.02.2024 за адресою: АДРЕСА_6 , пов`язана з недотриманням вимог пожежної безпеки власником квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 , яка пов`язана із недотриманням вимог абзацу 2 пункту 11.1 розділу 1 «Житлові будинки» глави VI «Основні вимоги пожежної безпеки до об`єктів різною функціонального призначення»; пунктів 2.6, 2.8, абзацу 9, пункту 2.13 розділу 2 «Опалення, вентиляція і кондиціювання» глави IV «Загальні вимоги пожежної безпеки до інженерного обладнання» НАПБ А.01.001-2014 «Правила пожежної безпеки в Україні».
З висновку експертів Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Гришко Т.О. та Дрижак Я.І. №КСЕ-19/125-24/7062 від 25.10.2024 (а.с. 48-75, т.2) вбачається, що судовими експертами проведено комплексну судову будівельно-технічну та пожежно-технічну експертизу на виконання ухвали Коропського районного суду №735/424/24 від 27.05.2024 (а.с.192, т.1) та зроблено наступні висновки.
Механізмом виникнення пожежі ймовірно є теплова дія електричної енергії у результаті аварійних режимів роботи електрообладнання (електричного котла, який знаходився в осередковій зоні пожежі — приміщення котельні в квартирі АДРЕСА_7 ). Під аварійними режимами роботи електрообладнання мається на увазі дія електричної енергії у результаті короткого замикання (у вигляді іскор та дуг), великих перехідних опорів чи струмових перевантажень (у вигляді перегрівання контактів, ділянок електромереж, електрообладнання — електричний котел). Вогонь розповсюджувався по пожежному навантаженню в котельні (імовірно електрична проводка, електричний котел, дошки перекриття і т. ін.), що призвело до наскрізних прогарів в приміщенні котельні квартири АДРЕСА_2 та переростанням горіння з поверхневого в об`ємне по всьому об`єму горища будинку АДРЕСА_6 з направлення горіння в сторону протягів. Категорично встановити механізм виникнення пожежі не виявляється можливим у зв`язку з неможливістю встановити точні геометричні координати пожежі та джерело запалювання у зв`язку зі зміною обстановки в квартирі АДРЕСА_2 після пожежі (проведення ремонтно-оздоблювальних робіт, заміна проводки в приміщені котельні, заміна котла і т. ін.).
Імовірною причиною виникнення пожежі в будинку АДРЕСА_6 є аварійні режими роботи електричної мережі в квартирі АДРЕСА_7 у вигляді теплової дії електричної енергії – коротке замикання (іскри та дуги) або великі перехідні опори чи струмові перевантаження (перегрівання контактів, ділянок електромереж, електрообладнання і т. ін.). Категорично відповісти на дане питання не виявляється можливим у зв`язку зі зміною в обстановці в квартирі АДРЕСА_7 (заміна котла, електропроводки в приміщенні котельні, проведення ремонтно - оздоблювальних робіт).
Розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його майна в результаті пожежі станом на 28.02.2024 становить 420 727,21 грн.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що осередком виникнення пожежі є приміщення котельні відповідача, тому суд прийшов до висновку, що пожежа сталася саме з вини відповідача, оскільки обов`язок із забезпечення пожежної безпеки приватних житлових будинках покладається на їхніх власників, отже належними і допустимими доказами доведено наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди.
Щодо моральної шкоди суд зазначив, що через пожежу ОСОБА_1 втратив частину свого майна, внаслідок чого позбавлений можливості користуватися ним, та на його відновлення потрібні як певні зусилля, так і час, що спричиняє додаткові незручності та створює дискомфорт у його житті, відповідач не вчиняв дій щодо відшкодування спричиненої шкоди та не сприяв зменшенню негативних наслідків пожежі, тобто позивач отримав душевні страждання, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 10000,00 грн у відшкодування завданої моральної шкоди.
З висновками суду першої інстанції в частини вирішення позовних вимог про стягнення майнової та моральної шкоди, погоджується суд апеляційної інстанції, враховуючи наступне.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
У частинах четвертій та п`ятій статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).
Нормами статей 151, 156, 177 Житлового кодексу України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.
У статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначено низку термінів.
Пожежа неконтрольований процес горіння, внаслідок якого знищується або пошкоджується майно, природні ресурси, а також виникають небезпечні чинники, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, тварин, негативно впливають на навколишнє природне середовище.
Пожежна безпека стан захищеності життя та здоров`я людини, майна, навколишнього природного середовища від пожеж, що характеризується досягненням прийнятного рівня ризику виникнення пожежі.
Відповідно до частини шостої статті 55 Кодексу цивільного захисту України обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
У пункті 3.7.2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України питань житлово-комунального господарства України від 17 травня 2005 року № 76, забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках покладається на власників цих будинків або на уповноважені ними органи, а в жилих приміщеннях (квартирах) також і на їх власників, наймачів (орендарів). Взаємні зобов`язання власника будинку, власника, наймача (орендаря) жилого приміщення щодо забезпечення пожежної безпеки повинні визначатися договором. Забезпечення пожежної безпеки в інших окремо розташованих на прибудинковій території спорудах і гаражах покладається на їх власників.
Згідно з частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Згідно зі статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, на підставі якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Тлумачення змісту статті 23 ЦК України свідчить, що ця норма поширюється на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться у залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22 (провадження № 61-1382сво23)).
Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria», № 68490/01, § 62).
При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Подібний правовий висновок також міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 759/4781/16, від 11 вересня 2019 року у справі № 203/2378/14, від 03 квітня 2024 року у справі № 372/3527/18, від 29 січня 2025 року у справі № 639/2659/22.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції враховано, що судом першої інстанції встановлено, що в двохквартирному будинку АДРЕСА_6 , який на час виникнення пожежі належав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , пожежа виникла 28.02.2024. 
За даними акту про пожежу від 28.02.2024 (а.с.19-20, т.1) в двохквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 сталася пожежа 28.02.2024 в котельні, ймовірна причина пожежі – коротке замикання електричної мережі. Пожежею знищене та пошкоджене майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
З аналізу матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, з чим погоджується апеляційний суд, що висновок експерта №СЕ-24/002-ПТ від 10.04.2024 суперечить матеріалам справи та спростовується безпосередньо дослідженими доказами, а саме: звітом про причину виникнення пожежі від 01.03.2024, актом про пожежу від 28.02.2024, які відображають обставини пожежі, а також висновком експертизи №КСЕ-19/125-24/7062 від 25.10.2024, який містить більш детальний опис проведених експертом досліджень та більш обґрунтовані відповіді на запитання. Висновок експерта Гаврилюка О.М. не ґрунтується на безпосередньому дослідженні димаря, що належить позивачу, а посилання експерта на наявність на фотознімках тріщин і прогарів у димарі суд оцінює критично, оскільки такі зображення на фото відсутні.
При врахуванні висновку експертизи №КСЕ-19/125-24/7062 від 25.10.2024 (а.с. 48-86 т. 2), судом першої інстанції, враховані наступні положення.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про судову експертизу» судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.
Відповідно до ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
Зі змісту ст. 72 ЦПК України вбачається, що експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт може призначатися судом або залучатися учасником справи. Експерт зобов`язаний дати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.
Стаття 7 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.
Згідно із ст. 7-1 Закону України «Про судову експертизу» вбачається, що підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб.
Крім того, судом першої інстанції в судовому засіданні допитано експертів Дрижака Я.І. та ОСОБА_3 , останнім зазначено, що проводив експертне дослідження в АДРЕСА_4 , а частину домоволодіння ОСОБА_1 експерт не оглядав, оскільки не отримав дозволу на проведення такого огляду. Висновок було зроблено на підставі тієї частини, яку вдалося побачити та зафіксувати на фотознімках із збільшенням під час перебування на горищі частини домоволодіння ОСОБА_2 . Частину горища ОСОБА_1 експерт розглядав збільшуючи зроблені експертом фото. Експерт не пам`ятає чи надавався йому акт про пожежу та звіт про причину виникнення пожежі та пояснив, що суттєвого значення вони не мають.
Експертом ОСОБА_4 вказано, що він досліджував квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_2 , в рамках проведеного ним експертного дослідження, та за результатами дослідження було встановлено, що осередок пожежі в будинку АДРЕСА_6 виник саме в котельні квартири АДРЕСА_2 . Причина виникнення пожежі була встановлена «ймовірно», оскільки на час огляду вже був проведений ремонт в квартирі АДРЕСА_2 та дослідити елементи електромережі було неможливо. Визначити експерту джерело виникнення пожежі було не можливо. Проводивши дослідження квартири АДРЕСА_1 , експертом не було виявлено прогарів у приміщенні котельні квартири АДРЕСА_3 , та на димоході належному квартирі ОСОБА_6 не була вигоріла тирса. Вирішальними факторами для визначення осередку пожежі були: наявність прогару, повне вигорання, відсутність штукатурки та наявність кіптяви в квартирі АДРЕСА_2 . Експерт пояснив, що категоричний висновок можливо було зробити за можливості дослідження електромережі, яка була прокладена на час пожежі. Щоб встановити аварійну роботу електромережі потрібно було дослідити котел та електропроводку, проте котел та електродроти не вилучались. 
Таким чином, доводи відповідача щодо того, що судом відхилено висновок експерта ОСОБА_3 , який вказував на вину позивача (димар квартири АДРЕСА_3 ), а поклався на висновок експерта ОСОБА_4 , з врахуванням вищевикладене, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, оскільки причина пожежі визначена як «ймовірна», колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки висновок експерта про «ймовірність» певної причини не свідчить про недоведеність відповідних обставин, якщо такий висновок узгоджується з іншими доказами у справі та не спростований відповідачем належними і допустимими доказами.
У статті 1 Кодексу цивільного захисту України визначено, що Кодекс цивільного захисту України регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, пожеж та інших небезпечних подій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження Кабінету Міністрів України, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - центральні органи виконавчої влади), органів державної влади, що не входять до системи центральних органів виконавчої влади (далі - інші органи державної влади), Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, встановлює права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності (далі - суб`єкти господарювання), а також інших юридичних осіб.
Згідно з пунктом 33 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.
За змістом частин третьої, шостої та одинадцятої статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання, а щодо фізичних осіб-підприємців - особисто. Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в житлових приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фондів, фонду житлово-будівельних кооперативів та об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлових приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями покладається на їхніх власників (співвласників), користувачів або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Власники земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачі (орендарі) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, керівники суб`єктів господарювання та їх працівники (робітники), що порушують (не виконують) встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки, несуть відповідальність відповідно до закону.
У частині четвертій статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.
Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.
Згідно сі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності встановлення протиправної поведінки відповідача, оскільки суд першої інстанції встановив, що у приміщенні котельні відповідача експлуатувався електричний котел потужністю 15 кВт, тоді як дозволена потужність за точкою розподілу електроенергії становила 8 кВт. При цьому відповідачем не надано доказів того, що встановлення та експлуатація такого обладнання здійснювалися з дотриманням вимог безпеки, відповідних технічних умов, а також що така експлуатація не створювала ризиків виникнення аварійних режимів роботи електромережі. Власник майна зобов`язаний забезпечувати його безпечну експлуатацію, а також утримувати його у стані, який не створює загрози для інших осіб. 
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, який не спростований доводами апеляційної скарги, що осередком виникнення пожежі є приміщення котельні відповідача, пожежа сталася саме з його вини, оскільки обов`язок із забезпечення пожежної безпеки приватних житлових будинках покладається на їхніх власників, а недотримання вимог пожежної безпеки в приміщенні котельні відповідача вказує на причинний зв`язок між збитками позивача та діями відповідача.
Доводи апеляційної скарги щодо того, що відповідачем 11.12.2025 подавалось клопотання про призначення додаткової судової електротехнічної експертизи, яке суд безпідставно відхилив, аргументуючи це тривалістю судового розгляду справи, чим позбавив ОСОБА_2 можливості довести відсутність аварійного режиму роботи електромережі, не спростовують висновків суду першої інстанції та не свідчать про порушення норм процесуального права чи неправильне встановлення обставин справи.
Судом апеляційної інстанції враховано, що в апеляційній скарзі відповідачем не заявлено клопотання про призначення експертизи, отже відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Тобто відповідач хоча і посилається на необхідність призначення додаткової судової електротехнічної експертизи, проте не звертається до апеляційного суду з відповідним клопотанням.
Разом з тим, саме лише посилання в апеляційній скарзі на не призначення такої експертизи за клопотанням відповідача не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, оскільки підстави для скасування рішення суду, у випадку порушення норм процесуального права, передбачені ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи заявника про те, що суд перебрав на себе функції експерта, адже судом першої інстанції оцінено докази, які є складовою судової діяльності, як передбачено ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, така оцінка не свідчить про вихід суду за межі своїх повноважень, оскільки висновок експерта є одним із видів доказів, який підлягає оцінці судом разом з іншими доказами по справі.
Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції і доводи, щодо не доведення належними і допустимими доказами розміру майнової шкоди. 
За матеріалами справи, з висновку експертів Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Гришко Т.О. та Дрижак Я.І. №КСЕ-19/125-24/7062 від 25.10.2024 (а.с. 48-75, т.2) вбачається, що судовими експертами проведено комплексну судову будівельно-технічну та пожежно-технічну експертизу на виконання ухвали Коропського районного суду №735/424/24 від 27.05.2024 (а.с.192, т.1) та визначено, що розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , внаслідок пошкодження його майна, в результаті пожежі, станом на 28.02.2024, становить 420 727,21 грн.
На спростування вказаного висновку відповідачем не надано належних та допустимих доказів, як не надано і посилання на наявність таких доказів.
Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції, що внаслідок пожежі ОСОБА_1 зазнав не лише матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням майна, а й моральної шкоди, яка полягала в додаткових незручностях, порушенні звичного способу життя, відчутті дискомфорту та душевних стражданнях.
З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та правомірно задовольнив позов у цій частині, визначивши її розмір у сумі 10 000,00 грн, доводи апеляційної інстанції правильних висновків в цій частині не спростовують.
Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Враховуючи наведене вище в сукупності, апеляційний суд доходить висновку, що судом першої інстанції повно і всебічно встановлено обставини справи, надано належну оцінку доказам у їх сукупності. Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Суд правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не містять передбачених законом підстав для скасування судового рішення.
Не підлягає задоволенню апеляційна скарга ОСОБА_2 і на додаткове рішення суду, враховуючи визначені ним підстави для скасування, як похідного від незаконного рішення, оскільки витрати на правничу допомогу слід було стягнути саме на його користь, оскільки позивач ініціював безпідставний позов.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення та додаткове рішення слід залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог - без змін.
Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 на додаткове рішення районного суду в частині визначеного до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування додаткового рішення та про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення, враховуючи наступне.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.
Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувалися докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо суд під час ухвалення основного судового рішення не визначив способу його виконання або не вирішив питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Тобто додаткове рішення це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України.
Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою п`ятою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин третьої та восьмої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16 (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним порівняно з ринковими цінами адвокатських послуг.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (mutatis mutandis рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, § 268).
У постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. […] У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції врахував складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критеріїв реальності (дійсності та потрібності), розумності, співмірності та дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу в сумі 56500,00 грн є неспівмірними з розумною необхідністю витрат для цієї справи, а тому витрати, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 , слід зменшити до 15000,00 грн. 
Проте з таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки ним не в повній мірі враховано обсяг робіт адвоката, а також відсутність клопотання іншої сторони про зменшення витрат на правничу допомогу.
19.11.2024 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Максимальний захист» укладено договір про надання правничої допомоги №1911/24, який підписаний електронним підписом (а.с. 193 т. 5).
За умовами договору замовник доручає, а Об`єднання бере на себе зобов`язання надати правничу допомогу (юридичні послуги) Замовнику та/або Клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, а Замовник в свою чергу сплатити винагороду (гонорар) за надані послуги та фактичні витрати на умовах даного Договору. Конкретний обсяг правничої допомоги (юридичних послуг), яку Об`єднання зобов`язується надати Замовнику, визначається за усною домовленістю Сторін (на підставі виставлених Об`єднанням рахунків на оплату, які мають бути оплачені Замовником) або письмово Додатковою угодою №1 до даного Договору укладеною між Сторонами. Замовник не має права вимагати від Об`єднання виконання роботи, яка не була погоджена письмово у Додатковій угоді № 1 до Договору (п. 1.1. Договору). Надання Об`єднанням послуг в межах Договору може здійснюватися на підставі додаткових угод, що укладаються Сторонами в межах даного Договору або за письмовим завданням (дорученням, заявкою) Замовника (п. 7.1 Договору). Оплата послуг Об`єднання здійснюється на підставі виставлених рахунків (п. 8.1 Договору). Ціна даного Договору (розмір винагороди) визначається гонораром, розмір якого та умови оплати обумовлені сторонами в Додатковій угоді № 2 до даного Договору та/або у рахунках на оплату наданих послуг, виставлених Об`єднанням на ім`я Замовника (п. 8.2 Договору). Додаткова угода № 2 до договору може бути підписана сторонами протягом 1 року з моменту укладення даного Договору або раніше (п. 8.2 Договору). Розмір гонорару зазначений в Додатковій угоді №2 та/або у виставлених рахунках на оплату наданих послуг, Замовник зобов`язаний сплатити безготівковим способом на розрахунковий рахунок Об`єднання зазначений в даному Договорі протягом 24 годин з дня укладення Додаткової угоди №2 (або отримання рахунку) та/або готівкою (п. 8.4 Договору). Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання Замовником та Об`єднанням і діє протягом 1 (одного) року з дати підписання. У разі, якщо жодна із сторін не заявила будь-яким способом (шляхом направлення цінного листа з описом вкладення на офіційну адресу, за допомогою смс - повідомлення на мобільний директора, електронною поштою на офіційну адресу сторони) про припинення дії Договору протягом терміну дії, даний Договір автоматично пролонгується на 1(один) рік на тих же умовах. Автоматична пролонгація не обмежується одним роком. Якщо жодна із сторін не виявила бажання розірвати даний договір він продовжує свою дію на тих же умовах (п. 12.1 Договору) ( а.с. 171-180 т. 5).
Також повноваження на представлення інтересів ОСОБА_1 підтверджується ордером на надання правничої допомоги адвокатом Опалюком С.В. (а.с. 170, т. 5).
Додатковою угодою №2 до договору про надання правової допомоги від 19.11.2024, передбачено, що сторони погодили ціну договору у розмірі 10000,00 грн (подання апеляційної скарги та представництво інтересів в суді). Вартість участі адвокатів в засіданні не входить до вартості послуг і оплачується окремо. Вартість участі в одному засіданні 2500,00 грн незалежно від його тривалості (а.с. 182 т. 5).
Акт здавання-приймання наданих послуг від 15.12.2025, з якого вбачається, що сторони підтверджують, що на дату складення цього Акту Об`єднання надало Замовнику послуги вказані в Договорі в повному обсязі на загальну суму і обсяг зазначений в Додатковій угоді №1, Додатковій угоді №2 та у разі підписання Додатковій угоді №3 до договору, а також у виставлених рахунках, якщо такі мали місце (а.с. 185, т. 5).
Додатковою угодою №5 до договору про надання правової допомоги від 19.11.2024 № 1911/24, передбачено, що сторони погодили визначити наступний обсяг та вартість послуг, фактично наданих об`єднанням на користь замовника в ході розгляду Сосницьким районним судом Чернігівської області справи №735/424/24: за участь в судових засіданнях 28.01.2025, 25.02.2025, 26.03.2025, 24.04.2025, 15.05.2025, 04.06.2025, 13.08.2025, 19.08.2025, 11.09.2025, 06.10.2025 13.11.2025, 03.12.2025, 12.12.2025 по 2500,00 грн за засідання, підготовку клопотання про витребування доказів 30.12.2024, 24.04.2025 та 30.05.2025 по 2000,00 грн за кожне клопотання, підготовка заперечення на клопотання сторони відповідача 26.05.2025 – 2000,00 грн, підготовка зауважень до висновку експерта 02.06.2025 - 5000,00 грн, підготовка судових дебатів у письмовому вигляді 21.11.2025 - 8000,00 грн, підготовка заяви про розподіл судових витрат 15.12.2025 – 3000,00 грн. Загальна вартість 56500,00 грн (а.с. 191-192, т. 5).
Квитанції від 16.12.2025, зі змісту яких ОСОБА_1 сплачено за додатковою угодою №5 від 15.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 19.11.2024 за надання правничої допомоги АО «Максимальний захист» грошові кошти у розмірі 26500,00 грн та 30000,00 грн (а.с. 194, 195 т. 5).
Апеляційний суд відхиляє посилання в апеляційній скарзі на додаткове рішення від 30.12.2025, що ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн за підготовку позовної заяви, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 15.03.2024, за якою позивач сплатив грошові кошти на користь Адвокатського бюро «Миколи Страшного». 
В матеріалах справи відсутній, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро «Миколи Страшного», договір про надання правової допомоги.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що заявлений розмір витрат на підготовку клопотань про витребування доказів від 30.12.2024, 24.04.2025 та 30.05.2025 у сумі по 2 000,00 грн за кожне є завищеним та неспіврозмірним із врахуванням обсягу виконаної роботи. Зазначені клопотання мають типовий зміст, містять переважно посилання на норми права, а їх обґрунтування викладене стисло та не потребувало значних витрат часу. Враховуючи критерії розумності та співмірності, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру цих витрат з 2000,00 грн до 800,00 грн за кожне клопотання.
Разом із тим, витрати на підготовку письмових судових дебатів від 21.11.2025 у розмірі 8 000,00 грн не можуть бути віднесені до необхідних та обґрунтованих судових витрат, оскільки їх зміст за своєю суттю дублює правову позицію сторони, викладену в інших поданих до суду процесуальних документах, і не свідчить про виконання додаткового значного обсягу правничої допомоги, отже підстави для їх відшкодування відсутні.
Таким чином, загальна сума витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу складає 44900,00 грн. 
Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, апеляційний суд дійшов висновку про те, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог.
У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог на суму 420727,21 грн, що складає 47,19% (420727,21 грн х 100% / 891630,00 грн) від оскаржуваної суми, тому необхідно пропорційно до задоволених позовних вимог стягнути витрати на правничу допомогу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 21188,31 грн (47,19% х 44900,00 грн / 100%).
Також, судом першої інстанції зазначено, з чим погоджується апеляційний суд, що позивачем понесені витрати по оплаті вартості проведення експертних досліджень, а саме витрати за проведення комплексної судової будівельно-технічної та пожежно-технічної експертизи в розмірі 36349,6 грн, вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачу.
З врахуванням викладеного доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є частково обґрунтованими, отже апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, додаткове рішення скасуванню, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з визначенням до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 21188,31 грн.
Керуючись ст. 141, 270, 367, 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2025 року - залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Додаткове рішення Сосницького районного суду Чернігівської області від 30 грудня 2025 року - скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про розподіл/відшкодування/компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 21188,31 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 27.04.2026.

Головуючий Судді: