Справа № 486/233/26
Провадження № 2-др/486/5/2026
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року м. Південноукраїнськ
Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Волощук О.О.,
за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
18.04.2026 представник ТОВ «Іннова-Нова» Андрущенко М.В. через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі №486/233/26 за позовом ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Заяву обґрунтовує тим, що 10.04.2026 Південноукраїнським міським судом Миколаївської області було винесено рішення у справі № 486/233/26 за позовом ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, при зверненні до суду, позивач на виконання вимог ст. 175 ЦПК України зазначав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 7422,40 грн. та складається з: витрати на оплату судового збору у розмірі 2422,4 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 5000 грн. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивач повідомляв суд, що після ухвалення рішення суду першої інстанції, він подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, а також документи які їх підтверджують. Судове рішення у цій справі надійшло до Електронного Суду представника позивача 12.04.2026 року. Позивач сплатив адвокату Андрущенку М.В. витрати за надання правової допомоги у цій справі відповідно до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 та заявки про надання послуг за цим Договором, що підтверджується платіжною інструкцією. 17.04.2026 між сторонами було укладено Акт приймання-передачі наданих послуг до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 року. Представник позивача просить визнати поважними причини пропуску встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення та поновити його.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши доводи заяви, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.04.2026 позов ТОВ «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-Нова» заборгованість за кредитним договором №849890625 від 10.06.2025 у розмірі 15182,05 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 6500,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 8682,05 грн. та суму судового збору в розмірі 1435,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу не вирішено.
В позовній заяві позивач заявляв про орієнтовний розрахунок судових витрат, які він поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи і який включає судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Докази про понесення судових витрат у відповідності до ч.8 ст.141 та ч.1 ст.246 ЦПК України будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення у справі.
Рішення Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.04.2026 у справі № 486/233/26 надіслано до електронного кабінету представника ТОВ «Іннова-Нова» 12.04.2026 о 08:59 год.
Заяву про ухвалення додаткового рішення у справі ТОВ «Іннова-Нова» скерувало до суду через підсистему «Електронний суд» 18.04.2026, тобто після сплину п`ятиденного строку з дня коли позивачу стало відомо про прийняте рішення.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За правилами ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи те, що представник позивача отримав рішення суду 12.04.2026, а Акт приймання-передачі наданих послуг між сторонами було укладено лише 17.04.2026, суд визнає поважними причини пропуску позивачем строку для подання заяви про вирішення питання щодо розподілу судових витрат та вважає за можливе цей строк поновити.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Відповідно до статті 270 цього Кодексу суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
У разі відмови у задоволені розподілу судових витрат, суд постановляє ухвалу про відмову у постановленні додаткового рішення.
Частиною 1 статті 15 ЦПК передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору №06-05/2025 від 06.05.2025 про надання правничої допомоги адвокат Андрущенко М.В. надає професійну правничу допомогу у цій справі.
Згідно Акту №3240711306 від 17.04.2026 та заявки №3240711306 про надання послуг адвокатом Андрущенком М.В. надано послуги ТОВ «Іннова-Нова» зі складання правової документації процесуального характеру та супровід процесу розгляду справи № 486/233/26 в суді, з вартістю наданих послуг в розмірі 5000 гривень.
Згідно платіжної інструкції №53 від 16.04.2026 ТОВ «Іннова-Нова» сплачено на користь адвоката Андрущенка М.В. оплату за надання правничої допомоги згідно заявки №3240711306 від 04.12.2025 в розмірі 5000 гривень.
З огляду на те, що при ухваленні рішення у справі від 10.04.2026 судом не вирішувалося питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні підстави для їх стягнення.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05. 2020 у справі № 904/4507/18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою і не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 345/136/18.
Враховуючи складність справи, принцип співмірності судових витрат, обсяг наданих адвокатом послуг, та те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-Нова» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Поновити пропущений строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №486/233/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» (адреса: Київська обл., м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5 ЄДРПОУ:44127243), витрати на професійну правничу допомогу, у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.О. Волощук