Справа № 463/2869/22
Провадження № 2/463/45/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді Нора Н.В. 
за участю секретаря Заверухи О.Б. 
представника позивача ОСОБА_1 
відповідача ОСОБА_2 
представника відповідача ОСОБА_3 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Львова справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, скасування рішення про державну реєстрацію прав, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просить суд з урахуванням уточнених позовних вимог визнати недійсним свідоцтво про право власності N? НОМЕР_1 , видане 18.12.2019 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех Оленою Зінонівною. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50312243 від 18.12.2019 про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на 9/20 частин житлового будинку по АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_4 право власності на 87/800 часток житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , позначеного в технічному паспорті літ. А-2, який складається з 8 житлових кімнат та 2 кухонь. Житлова площа будинку становить 146,5 кв.м. Загальна площа становить 226.6 кв.м. Стягнути судові витрати.
Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Заповіт ОСОБА_6 складено не було. ОСОБА_4 є сином ОСОБА_7 та спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_8 . Одним з об?єктів нерухомого майна, який увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , є житловий будинок (чотириповерховий особняк), розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 226,6 кв.м., житловою площею 146,5 кв.м. Вказаний житловий будинок було отримано батьком позивача шляхом набуття права власності на окремі частки в будинку на підставі договорів дарування або придбано ще під час другого шлюбу з ОСОБА_9 (його другою дружиною) і ОСОБА_10 (їхньою донькою) задовго до укладення шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 (третьою дружиною), за винятком одного єдиного приміщення на цокольному поверсі будинку, яке було придбано під час третього шлюбу з відповідачем на підставі договору купівлі-продажу. Тому відповідач ОСОБА_2 не мала і не могла мати жодних юридичних прав на ті значні площі, які незаконно їй відписала нотаріус як шлюбну частку, оскільки весь житловий будинок, за винятком згаданого невеликого приміщення на цокольному поверсі будинку, був особистою власністю батька позивача ОСОБА_8 . Позивач вважає, що приватним нотаріусом було порушено норми закону та протиправно видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на 9/20 часток будинку, що становить 45% площі будинку, оскільки практично всі приміщення житлового будинку були отримані ОСОБА_6 у власність на підставі договорів дарування або придбані через інші договори ще до укладення шлюбу з відповідачем.
Відповідачем, приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни, було подано відзив на позовну заяву, в які просить суд відмовити в позові, оскільки нотаріус є неналежним відповідачем у справі.
Процесуальні дії у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2022 року головуючим суддею у справі визначено суддю Нора Н.В.
Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 26.05.2026 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, скасування рішення про державну реєстрацію прав прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2022 року підготовче провадження у справі за позовом  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, скасування рішення про державну реєстрацію правзакрито та призначено до судового розгляду.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 28.11.2023 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про усунення від спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19.06.2025 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про усунення від спадкування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом – поновлено.
У судове засідання з`явились представник позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача ОСОБА_3 , та надали пояснення аналогічні тим, які викладені ними раніше в письмових заявах по суті.
Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
У відповідності ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Фактичні обставини встановлені судом, та зміст спірний правовідносин.
Судом встановлено що 24.10.1998 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, що наявне у матеріалах даної справи, від якого у спільному шлюбі у них народилося двоє дітей- ОСОБА_11 , 1999 р.н., та ОСОБА_5 , 2007 р.н.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.11.2018 року.
Заповіт ОСОБА_6 складено не було. 
ОСОБА_4 є сином ОСОБА_7 та спадкоємцем першої черги за законом після смерті останнього. У встановлений законом строк позивач подав заяву про прийняття спадщини, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_5 . Іншими спадкоємцями ОСОБА_7 , які подали заяви про прийняття спадщини, були його дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_11 , син ОСОБА_12 .
Спадкова справа N? 3/2018 після смерті ОСОБА_5 була відкрита приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, Пелех Оленою Зінонівною.
Одним з об?єктів нерухомого майна, який увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , є житловий будинок (чотириповерховий особняк), розташований по АДРЕСА_1 , загальною площею 226,6 кв.м., житловою площею 146,5 кв.м., який є предметом спору.
07.07.1993 р. ОСОБА_13 та членам його сім?ї ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 в порядку приватизації державного житлового фонду було видано свідоцтво про право власності на житло N? НОМЕР_3 на підставі розпорядження Львівської міської адміністрації N? 701 від 07.07.1993 р. на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 106,3 кв.м.
04.04.1994 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом IV Львівської державної нотаріальної контори Жолубак, за яким ОСОБА_9 подарувала, а ОСОБА_16 прийняв у дар 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності на житло N? НОМЕР_3 від 07.07.1993 р. Згідно з договором квартира складається з 4 кімнат житловою площею 72,3 кв. м. та однієї кухні. Зальна площа квартири 106,3 кв.м. До квартири відноситься комора в підвальному приміщенні загальною площею 13 кв.м.
Згідно реєстраційного посвідчення від 10.11.1997 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 04.04.1994 р., про що внесено запис в реєстрову книгу N? 8 за реєстровим N? 2690.
10.02.1998 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрований за N? 510, за яким ОСОБА_14 подарувала, а ОСОБА_16 прийняв у дар 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право власності на житло N? НОМЕР_3 від 07.07.1993 р.
Згідно реєстраційного посвідчення від 08.12.1999 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на 1/4 частки квартири АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 10.02.1998 р., про що внесено запис в реєстрову книгу N? 8 за реєстровим N? 2690.
20.03.2002 р. на підставі договору купівлі-продажу частини будинку, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрованого за N? 2068 ОСОБА_15 продала. а ОСОБА_14 придбала 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 .
22.03.2002 р. між ОСОБА_6 та його мамою, ОСОБА_14 , було укладено договір дарування частини будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрований за N? 2754, за яким ОСОБА_14 подарувала, а ОСОБА_16 прийняв у дар 1/10 частину будинку АДРЕСА_1 .
Згідно реєстраційного посвідчення від 22.03.2002 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на 1/10 частину будинку зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 22.03.2002 р., про що внесено запис в реєстрову книгу N? 71 за реєстровим N? 11502.
Розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 10.05.1995 N? 485 Про реконструкцію горища будинку АДРЕСА_1 було вирішено дозволити ОСОБА_13 здійснити реконструкцію горища з влаштуванням творчих
майстерень в будинку АДРЕСА_1 .
Станом на 08.10.1998 р. мансарда вже була облаштована творчою майстернею, що підтверджується поверховим планом та експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку, складеним Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.
13.10.1998 р. Львівським обласним державним комунальним бюро технічної
інвентаризації та експертної оцінки було видано реєстраційне посвідчення про реєстрацію права приватної власності за ОСОБА_6 , записане в реєстрову книгу N?17 за N?213, на
творчу майстерню загальною площею 98,8 кв.м. в будинку 
АДРЕСА_1 
10.10.2000 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 було укладено договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрований за N? 5783, за яким ОСОБА_17 подарувала, а ОСОБА_16 прийняв у дар квартиру АДРЕСА_4 . Квартира складається з 4 кімнат, житловою площею 72,4 кв.м., кухні та комори в підвалі площею 11,5 кв.м. Загальна площа квартири 101,1 кв.м.
Згідно реєстраційного посвідчення від 11.10.2000 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на квартиру АДРЕСА_4 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 10.10.2000 р., про що внесено запис в реєстрову книгу N? 13 за реєстровим N? 11060.
22.05.2001 р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_18 було укладено договір дарування частини будинку, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрований за N? 3352), за яким ОСОБА_18 подарував, а ОСОБА_16 прийняв у дар 7/100 частини будинку АДРЕСА_1 , а саме художню майстерню, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
Згідно реєстраційного посвідчення від 13.06.2001 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на 7/100 частини рає законної будинку зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 22.05.2001 р. N? 3352, про що внесено запис в реєстрову книгу N? 71 за реєстровим N? 11502.
27.10.2001 р. між Приватним підприємством фірмою «Круїз» в особі генерального директора Чайковського Віталія Євгенійовича та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу приміщення, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пелех О.3., зареєстрований за N? 7407, за яким ПП фірма «Круїз» продала ОСОБА_13 приміщення N? 5, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Нежитлова площа 14,8 кв. м.
Згідно реєстраційного посвідчення від 29.10.2001 р. Львівським обласним бюро технічної інвентаризації було посвідчено, що право власності на нежитлове приміщення площею 14,8 кв.м. в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі договору купівлі продажу від 27.10.2001 за N? IV-7407, про що внесено запис в реєстрову книгу N? 17 за реєстровим N? 213.
Рішення ЛМР № 23 від 26.01.2001 з балансу міської ради знято, в т.ч., будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 207,4 кв.м, а 17.01.2002 свідоцтво про право власності на будинок № НОМЕР_4 від 17.01.2001 на такий будинок видавалося власникам вже із загальною площею 226, 6 кв.м .
Відповідно до рішення виконавчого комітету ЛМР № 235 від 19.03.2004 ОСОБА_5 надано дозвіл під влаштування приміщень першого поверху спірного будинку під влаштування приміщень медичного центру з надання стоматологічних та психотерапевтичних послуг. 
Згідно Розпорядження Личаківської районної адміністрації ЛМР № 605 від 17.07.2007 ОСОБА_5 надано дозвіл на реконструкцію огорожі на АДРЕСА_1 . 
Відповідно до Розпорядження Личаківської районної адміністрації № 760 від 04.09.2007 ОСОБА_5 надано дозвіл на влаштування додаткового входу у господарські приміщення в буд. АДРЕСА_1 .
Свідок, ОСОБА_19 , під присягою надала наступні покази. Вона є двоюрідною сестрою відповідачки. Вона була дружкою на весіллі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Зазнаичила що вони почали жити разом ще два – три роки до офіційного укладенння шлюбу. Після одруження пара почала жити в будинку по АДРЕСА_1 . Там вони проводили ремонтні роботи, сам ремонт був капітальний, однак за чиї кошти він проводився свідоку не відомо.
З показів свідка ОСОБА_22 , які надані під присягою, вбачається наступне. Він є сусідом та проживає по АДРЕСА_5 . Свідок звернув увагу суду, що в 1995- 1996 року спірний будинок був обшарпаний, дах теж був у поганому стані. На початку почались роботи з огорожею, ОСОБА_21 часто приходив до свідка купляти продукти, щоб годувати майстрів. ОСОБА_20 також приходила до нього. В період з 2006- 2010 роки будинок суттєво змінився, зокрема стоїть новий паркан, подвір`я, новий фасад будинку, форма даху змінена, замінені вікна. Також свідок бачив як відповідачка із ОСОБА_21 неодноразово їздили по будівельні матеріали. Приблизно в 2018 році були проведені роботи з газоном на подвір`ї.
Свідок, ОСОБА_23 , під присягою надала наступні покази. Вона є дружиною рідного брата ОСОБА_20 , а також хресною одного з дітей ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Відповідачка із ОСОБА_21 познайомилась в 1996 році, до моменту укладення офіційного шлюбу вони проживали два – три роки разом. Свідок часто була в них в гостях. Зазначила, що ОСОБА_20 позичала гроші у своїх бабусі та батьків для проведення ремонтних робіт в будинку по АДРЕСА_1 . В будинку були проведені ремонтні, зокрема фасад, дах, та всередині будинку. Звернула увагу суду, що ОСОБА_20 та ОСОБА_21 разом їздили та купляли будівельні матеріали, відповідачка сама шукала майстрів. Також ОСОБА_20 прцювала директором з 1988-2003 роки на приватній фірмі.
З показів свідка ОСОБА_24 , які надані під присягою, вбачається наступне. Свідок знайома з ОСОБА_20 з лютого 1988 року, вони разом працювали (свідок працювала бухгалтером на фірмі та нараховувала заробітню плату ОСОБА_20 . Робочий день був ОСОБА_20 був з 9 до 18 год.). Роботи з будинком проводили за спільні кошти з чоловіком по 2003 рік. ОСОБА_20 коли приїджала часто говорила, які ремонтні роботи проводились, а саме відновлення фасаду, всередині будинку проводились суттєво роботи по ремонту.
Правові норми законодавства застосовані судом, висновки та мотиви прийнято рішення.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. 
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України).
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 33 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та її розгляду).
Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України).
Судом встановлено, позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни, як до одного відповідачів про скасування рішення про державну реєстрацію прав.
Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача, виключення з складу відповідачів не заявляв.
За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 36 постанови від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно має розглядатися як спір, що пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно.
У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності нотаріуса при реалізації ним функцій державного реєстратора, якщо позовні вимоги спрямовані на захист приватного (майнового) права, заснованого на приписах цивільного законодавства, нотаріус має залучатися до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.
Аналогічний висновок щодо суб`єктного складу учасників справи зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 14-233цс18, підстав для відступу від цього висновку не вбачається.
Оскільки нотаріус в даній справі не може бути відповідачем, тому в задоволенні позову слід відмовити.
Щодо судових витрат.
Вирішуючи у відповідності до положень статті 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат, оскільки суд прийшов до переконання про відсутність підстав для задоволення позову, а тому такі не підлягають до відшкодування. 
Керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

В задоволенні позову  ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Пелех Олени Зіновіївни про визнання незаконними та скасування свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, скасування рішення про державну реєстрацію прав– відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач:  ОСОБА_4 (зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 )
Відповідач:  ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання:АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 )
Відповідач: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Пелех Олена Зіновіївна (місцезнаходження: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Суддя      Нор Н.В.