Справа № 344/22996/25
Провадження № 2/352/521/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року	м. Івано-Франківськ	

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді  Кузьменка С.В.,
за участю 
секретаря судового засідання     Гребінника В.М.

розглянувши у відкритому судового засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»
до  ОСОБА_1 

про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Рух провадження та процесуальні рішення
Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 03 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Кредит-капітал» (далі – Позивач) до ОСОБА_1 (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості за договором в сумі 16563,94 гривень та розгляд справи призначено на 02 березня 2026 року.
02 березня 2026 року розгляд справи відкладено на 16 квітня 2026 року в зв`язку із неявкою Відповідача, щодо якого відсутні відомості про повідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
26 березня 2026 року до Суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».
16 квітня 2026 року розгляд справи відкладено на 05 червня 2026 року в зв`язку із неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
05 червня 2025 року в судове засідання не з`явились Позивач та Відповідач. 
Представник Позивача подав клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою його реєстрації та розміщенням 20 квітня 2026 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України.
При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання.
Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19.
Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подав відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 05 червня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 
05 червня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 09 червня 2026 року.

ІІ. Стислий виклад позиції сторін
Позивач зазначає, що 28 жовтня 2022 року Відповідач та ТОВ «Селфі Кредит» уклали кредитний договір №467501, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» надало Відповідачу грошові кошти в розмірі 2000 гривень, а Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.
01 лютого 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» та Позивач уклали договір факторингу №01022024-1, відповідно до якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до Відповідача.
Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 16563,94 гривень, з яких: 1999,99 гривень заборгованість за тілом кредиту, 14563,95 гривень заборгованість за процентами.
Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь:
- заборгованість за кредитним договором №467501 в розмірі 16563,94гривень;
- понесені судові витрати: судовий збір в розмірі 2662 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився та відзив не надав.

ІІІ. Докази, досліджені судом
1.Договір про споживчий кредит від 28 жовтня 2022 року, ТОВ «Селфі Кредит» та Відповідачем укладено договір №467501 на суму 2000 гривень, строком на 365днів (28 жовтня 2023 року кінцева дата повернення кредиту), проценти нараховуються за ставкою 2,2% протягом строку кредиту.
2.Додаток №1 до договору про споживчий кредит від 28 жовтня 2022 року, відповідно до якого розрахована сума відсотків за користування кредитом протягом 360 днів та станом на 23 жовтня 2023 року становитиме 15840 гривень від суми наданої в кредит в розмірі 2000 гривень.
3. Паспорт споживчого кредиту до договору №467501 від 28 жовтня 2022 року, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» надає Відповідачеві кошти в розмірі 2000 гривень строком до 365 днів. Реальна річна процентна ставка, відсотків річних 803% річних (2,2% в день).
4.Довідка про ідентифікацію, згідно якої Відповідачу відправлений одноразовий ідентифікатор Е863 на його номер телефону.
5. Розрахунок заборгованості, відповідно до якого Відповідач має заборгованість перед Позивачем» в сумі 16563,94 гривень станом на 01 лютого 2024 року. Сума заборгованості становить 16563 гривень 94 копійок, яка складається з 1999,99 гривень – сума кредиту, та 14563,95 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
6.Договір факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило на користь Позивача права вимоги за кредитним договором №467501.
7.Акт прийняття-передачі реєстру боржників від 01 лютого 2024 року до договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, відповідно до якого Позивач прийняв від ТОВ «Селфі Кредит» реєстр боржників в кількості 11550.
8. Витяг з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість в розмірі 16563,94 гривень.
9.  Платіжна інструкція №74877 від 01 лютого 2024 року, відповідно до якої Позивач переказав кошти у розмірі 2528538,65 гривень на рахунок ТОВ «Селфі Кредит» як плату за договором факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року.

10. Інформація АТ «Перший Український Міжнародний Банк» щодо рахунків Відповідача, відповідно до якої на ім`я Відповідача в банку емітовано карту № НОМЕР_1 . 28 жовтня 2022 року в 14 годині 44 хвилин на вказану карну надійшли кошти в сумі 2000 гривень.

IV. Фактичні обставини, встановлені судом
28 жовтня 2022 року між Відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено кредитний договір №467501 на суму 2000 гривень, строком на 365 днів (28 жовтня 2023 року кінцева дата повернення кредиту), проценти за нараховуються за ставкою 2,2% протягом строку кредиту. (пункти ІІІ.1 - ІІІ.3 цього Рішення).
28 жовтня 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» перерахувало Відповідачу кошти в розмірі 2000 гривень, що підтверджується інформацією наданою АТ «ПУМБ» (пункт ІІІ. 10 Рішення).
Позивач набув право вимоги на підставі укладеного договору факторингу №01022024-1 від 01 лютого 2024 року, що підтверджується договором, платіжною інструкцією та актом прийняття-передачі реєстру боржників (пункт ІІІ.6-ІІІ.9 Рішення).
Згідно із розрахунком, наданим Позивачем, станом 01 лютого 2024 року заборгованість Відповідача за договором №467501 складає 16563 гривень 94 копійок, яка складається з 1999,99 гривень – сума кредиту, та 14563,95 гривень – заборгованості за відсотками за користування кредитом (пункт ІІІ.5 Рішення).
На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості.

V. Висновки суду
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладених Договорів та не повернуто Позивачеві отримані кошти.
Факт отримання коштів підтверджується договорами та довідками про переказ коштів на картковий рахунок Відповідача.
Права вимоги заборгованості за вказаними кредитними договорами перейшло до Позивача на підставі укладеного договору відступлення ( пункти ІІІ.6-ІІІ.9 цього Рішення).
Таким чином, Позивачем надано докази щодо наявності у Відповідача перед ним заборгованості за кредитним договором №467501 за тілом кредиту в сумі 1999,99 гривень.

щодо розміру заборгованості за процентами
Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.
Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору.
При визначенні розміру процентів Суд звертає увагу, що укладений договір є договором споживчого кредитування.
Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір №467501 укладено 28 жовтня 2022 року із розміром процентної ставки 2,2 % від суми кредиту за кожен день. 
Таким чином, розмір процентної ставки становить: 15839,92 гривень (360 днів * (1999,99*2,2%).
Позивач, просить стягнути з Відповідача заборгованість за процентами в сумі 14563,95 гривень
Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення відсотків у розмірі 14563,95 гривень підлягають задоволенню.

VI. Щодо судового збору
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень.
Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, то сплата судового збору в цій справі покладається на Відповідача в повному обсязі.
Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі 2422,40 гривень мають бути покладені на Відповідача.

VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу
Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано:
-Договір про надання правової допомоги 0107від 01 липня 2025 року між Позивачем та адвокатським об`єднанням, згідно якого Позивач замовляє, доручає, оплачує, а Адвокатське об`єднання надає правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбаченим цим Договором;
-Детальний опис наданих послуг до Акту №625
-Витяг з Акту №625 про надання правової допомоги від 08 грудня 2025 року, відповідно до якого Позивачу надані юридичні послуги у розмірі 8 000 гривень щодо примусового стягнення заборгованості з Відповідача. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Згідно із висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 30 листопада 2020 рок у справі № 922/2869/19 висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи».
Суд встановив, що заявлені витрати пов`язані із розглядом справи.
В той же час поведінка сторін під час розгляду справи, а саме відсутність відзиву, заперечень та доказів зі сторони Відповідача, відсутність доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та інших документів, окрім позову, типовість спору відповідної категорії, а також невідповідність зазначених в заявці та акті розмірів оплати мінімально передбаченим тарифам, на думку Суду свідчать про те, що заявлений розмір витрат на правову допомогу є завищеним та є непропорційним до предмета спору, в зв`язку із чим підлягає зменшенню.
За умов відсутності заперечень Відповідача проти позовних вимог, відсутності доказів підготовки Адвокатом запитів, клопотань та інших документів, окрім позову, Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати місячному розміру мінімальної заробітної плати, який на час розгляду справи становить 8647 гривень.
В цій конкретній справі Суд звертає увагу також на ті факти, що Представник Позивача не був присутнім в жодному судовому засіданні, типовість спору щодо стягнення заборгованості за одним кредитним договором, в зв`язку із чим, серед іншого Суд вважає завищеним витрачення 6 годин 30 хвилин для підготовки позовної заяви. В зв`язку із викладеним, Суд вважає, що за таких обставин в цій конкретній справі розмір витрат на правничу допомогу має дорівнювати 1/2 місячного розміру мінімальної заробітної плати, тобто 4324 гривень.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позов задоволено в сумі 16563,94 гривень, що становить 100 % від суми заявлених вимог.
Судом визнано обгрунтованими витрати у розмірі 4324 гривні витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 4324 гривні, в зв`язку із чим в іншій частині у стягненні розміру судових витрат слід частково відмовити.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 133, 141, 258, 259, 265, 268, 280-282, 284 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредиткапітал» до  ОСОБА_1  задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» заборгованість за договором №467501 від 28 жовтня 2022 року в розмірі 16563 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки, в тому числі:
-заборгованість за тілом кредиту в сумі 1999 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок;
-заборгованість за відсотками в сумі 14563 (чотирнадцять тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні (дев`яносто п`ять) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4324 (чотири тисячі триста двадцять чотири) гривні.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

ПОЗИВАЧ: товариство з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Кредит капітал», місцезнаходження: 79029, місто Львів, вулиця Смаль-Стоцького, будинок 1, корпус 28 , ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 35234236.

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя          Сергій КУЗЬМЕНКО