Справа № 536/3056/25
Провадження № 2/536/487/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
Головуючого судді - Колотієвського О.О.,
за участю секретаря судового засідання – Коваль В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом Товариства зз додатковою відповідальністю «Страхова группа «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – 
ВСТАНОВИВ:
20.09.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . 
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. 
В судовому порядку Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином було встановлено факт, що Відповідач після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. 
Цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-206641400. 
Щодо відшкодування Позивачем шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , то відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону № 1961-IV Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Позивачем було здійснено врегулювання страхового випадку та обчисленого розмір страхового відшкодування відповідно до Закону № 1961-IV, що підтверджується матеріалами страхової справи. 
ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило обчислення суми належної до виплати в якості відшкодування Позивачем шкоди третій особі за полісом страхування №EP-206641400 у зв`язку з пошкодженнями внаслідок ДТП транспортного засобу CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 . За полісом страхування №EP-206641400 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майну третіх осіб - 0,00 грн.), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодування до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванням франшизи до виплати склав 9.700,00 грн. Позивач, на виконання полісу страхування №EP-206641400, на підставі заяви про виплату страхового відшкодування з метою відшкодування шкоди третій особі за пошкодження транспортного засобу CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 , здійснив виплату відповідного страхового відшкодування в сумі 9.700,00 грн., що підтверджується платіжними документами,
Враховуючи винність Відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, а також здійснення виплати страхового відшкодування, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» отримало право звернутися до Відповідача за компенсацією виплаченого страхового відшкодування в розмірі виплаченого страхового відшкодування.
03.05.2024 року досудову вимогу було направлено, 09.05.2024 року вимогу отримано Відповідачем, що підтверджується документами у додатках до позову. Однак станом на дату подання даної позовної заяви Відповідач не сплатив кошти Позивачу. 
Крім того, Позивач вважає за необхідне заявити ще вимогу про стягнення з Відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань, а саме: інфляційні втрати; пеню та три відсотки річних, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Інформація щодо розрахунку штрафних санкцій: датою початку розрахунку штрафних санкцій є шостий день від дати отримання Відповідачем досудової вимоги. Розрахунок штрафних санкцій проводився за період з 15.05.2024 по 11.12.2025: Розмір основного боргу 9700 грн, інфляційні втрати 1840,85 гривень, пеня 4400,20 грн, три відсотки річних 458,72 грн.
З огляду на вищевикладене, просив суд ухвалити рішення, яким:
- стягнути з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» (код за ЄДРПОУ 39433769) грошові кошти в розмірі 16399,77 грн, з яких: сума виплаченого страхового відшкодування, що підлягає оплаті відповідачем в порядку регресу в розмірі 9700,00 грн; інфляційні втрати в розмірі 1840,85 грн; три відсотки річних в розмірі 458,72 грн. 
- стягнути з ОСОБА_1 на користь ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300,00 грн та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно матеріалів справи, представник позивача, просив проводити розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, за місцем реєстрації. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Як передбачено ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 20.09.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ 21011, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням Відповідача, та транспортного засобу CHEVROLET AVEO, державний номер НОМЕР_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.11.2022 року по справі № 537/2503/22 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, зокрема встановлено факт самовільного залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу ВАЗ 21011 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом № EP-206641400.
Позивач, на виконання умов договору страхування, здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу CHEVROLET AVEO в розмірі 9 700 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в матеріалах справи.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить із наступного.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.
Згідно статті 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі.
Відповідно до ч. 2 ст. 999 Цивільного кодексу України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. 
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 
Відповідно до підпункту «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Вказана норма права є спеціальною по відношенню до загальних положень ст. 1191 ЦК України, оскільки Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним актом цивільного законодавства у сфері обов`язкового страхування.
Факт самовільного залишення відповідачем місця ДТП встановлений постановою суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, що у відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язковим для суду при розгляді даної справи. 
Матеріалами справи підтверджується, що позивачем виплачено відшкодування потерпілій особі, а відтак має право регресу до відповідача, який після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність передбаченої законом підстави для регресу, та оскільки позивач свої зобов`язання страховика виконав у повному обсязі, у розумінні статті 1191 ЦК України, то він набув право вимоги відповідного відшкодування від відповідача.
Стосовно вимоги про стягнення штрафних санкцій суд зазначає наступне.
Позивачем надано суду докази направлення відповідачу досудової вимоги про сплату заборгованості продовж семи днів, яка згідно матеріалів справи отримана останнім 09.05.2024 року.
Станом на дату пред`явлення позовної заяви до суду, заборгованість не погашена, строк виконання сплив 16.05.2024 року, відтак позивачем вказано, що прострочення виконання грошового зобов`язання настало з 17.05.2024 року.
Статтею 625 ЦК України, встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. 
Ч. 2 вказаної статті передбачено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дій, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Статтею 979 ЦК встановлено, що в разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).
Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, котра розглядається, також є грошовим зобов`язанням.
Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання», а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання й поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають із підстав, установлених ст.11 ЦК України.
Згідно з ст.11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.
Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема й факту завдання майнової шкоди іншій особі.
Тому правовідношення щодо відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у вказаній справі, також є грошовим зобов`язанням та на них поширюється дія положень ч.2 ст. 625 ЦК України. 
Вказана позиція суду також узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду по справі №3-295гс16.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій за період з 15.05.2024 року по 11.12.2025 року, суд вважає його правильним: сума основного боргу: 9 700,00 грн.; інфляційні втрати: 1 840,85 грн.; пеня: 4 400,20 грн.; три відсотки річних: 458,72 грн. 
Таким чином загальна сума заборгованості становить 16 399,77 грн.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши усі надані докази, суд дійшов висновку, висновку, що позивачем доведено обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволено, тому судовий збір, сплачений позивачем при поданні позову у розмірі 2422,40 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова группа «Оберіг».
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу по даній справі, позивачем надано: договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025 року укладений між позивачем та адвокатом Войціховським А.В.; акт прийому – передачі наданих послуг № 41391/1 від 16.07.2025 року, згідо якого загальна сума винагороди за даним актом прийому-передачі наданих послуг складає 7300 гривень.
Суд враховує категорію та складність справи та вважає, що заявлена сума на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 гривень є обґрунтованою та відповідає критеріям реальності та співмірності. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, підпунктом «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 530, 625, 993, 1191 Цивільного кодексу України, суд
УХВАЛИВ:

Цивільний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова группа «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «СГ «ОБЕРІГ» (код за ЄДРПОУ 39433769) грошові кошти в розмірі 16399,77 грн, з яких: сума виплаченого страхового відшкодування, що підлягає оплаті відповідачем в порядку регресу в розмірі 9700 грн; інфляційні втрати в розмірі 1840,85 грн; три відсотки річних в розмірі 458,72 грн. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «СГ «ОБЕРІГ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2422,40 грн. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	О. О. Колотієвський