Справа № 758/7993/26
3/758/3124/26
Категорія 156
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року суддя Подільського районного суду міста Києва Лещенко О.В., розглянувши матеріали, що надійшли від відділу адміністративної практики Управління Патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
20.04.2026 року о 16:35:00 у м.Київ по вул. Кирилівська, 105, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі у чергового лікаря нарколога відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
До суду ОСОБА_1 не з`явився, про місце й час розгляду справи сповіщений в установленому законом порядку. Будь-яких клопотань про його участь у судовому засіданні або відкладення судового засідання до початку судового розгляду, до суду не надходило.
У своїх рішеннях ЄСПЛ визначає правові підходи щодо розуміння порушення права особи на участь у судовому розгляді як з точки зору принципу процесуальної рівності, так й самої процесуальної поведінки сторони провадження, та наголошує, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження («Олександр Шевченко проти України», «Трух проти України», «Пономарьов проти України»).
Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (ухвала Касаційного адміністративного суду Верховного Суду по справі №560/5541/20 від 17 листопада 2022 року).
За таких обставин, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до положення ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
При цьому, на підставі задекларованого принципу, що міститься в ст. 7 КУпАП, кожній особі щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності гарантовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справі про адміністративне правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23 рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпція, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначенні у протоколі про таке порушення.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Диспозицією ч.1 ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення за ознакою керування транспортним засобом з ознаками сп`яніння та відмова від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. 
Згідно з п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вина ОСОБА_1 , у вчинені правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується зібраними у справі доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 645757 від 20.04.2026 року;
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.04.2026 року, відповідно до якого у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці;
-рапортом інспектора роти №4 батальйону №1 полку №1 (з обслуговування правого берега) УПП у місті Києві ДПП старшого лейтенанта Кухарова А., відповідно до якого, зупинений автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 під час спілкування із водієм виявленні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці;
-розпискою ОСОБА_1 , відповідно до якої він підтвердив факт залишення на зберігання автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 та зобов`язався не керувати транспортним засобом протягом 24 годин;
-копією картки про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 126 КУпАП;
-відеозаписом з боді камери поліцейського, який є додатком до протоколу, із відображенням фактичних обставин, які зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 646757 від 20 квітня 2026 року. Відеозаписом підтверджений факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, перебування останнього за кермом. Під час спілкування із водієм поліцейськими, виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, про що наголошено водієві та запропоновано пройти огляд на у закладі охорони здоров`я, на що ОСОБА_1 відмовився, зазначив, що вже притягався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення, до лікарні їхати не буде, погодився на складання протоколу стосовно нього, прав керування транспортним засобом ніколи не мав, однак вже позбавлений права керування на 10 років. Під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення та під час ознайомлення з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 жодних заперечень щодо наявності у нього ознак наркотичного сп`яніння та керування ним транспортним засобом, не висловлював, в протоколі проставив особистий підпис. Від керування транспортним засобом відсторонений. 
Вказані докази суд бере до уваги, так як вони не викликають сумнівів чи протиріч та підтверджують обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи відповідно до ст. 280 КУпАП.
Підстав вважати ці докази такими, що отримані з порушенням встановленого законом порядку, і давали б підстави визнавати встановлені обставини недійсними, у суду немає.
Водночас, уповноваженою особою до протоколу про адміністративне правопорушення додана копія постанови 758/7833/26 від 15.08.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 130 КУпАП та довідка старшого інспектора з о/д відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києва ДПП старшого лейтенанта поліції Миколаєнко Н., відповідно до якої просить вважати вірним вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП. Водночас у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що за порушення ОСОБА_1 вимог ПДР України, відповідальність передбачена ч.3 ст. 130 КУпАП.
Суд не в праві вийти за межі тих фактичних обставин, які були встановлені протоколом про вчинення адміністративного правопорушення. Якщо викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист особи та принципу рівності сторін процесу.
Протокол про адміністративне правопорушення по суті є обвинувальним документом, на основі якого, в сукупності з іншими доказами, встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому, обставини, викладені у протоколі ЕПР1 №645757, не містять в собі елементів, які відповідають диспозиції ч.3 ст. 130 КУпАП або ч.2 ст. 130 КУпАП, щодо повторності, або двічі протягом року, вчинення порушення.
Положеннями ст. 7 КУпАП регламентовано, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Особа має безумовне право чітко знати, у вчиненні якого адміністративного правопорушення його звинувачують. Ця інформація має бути надана своєчасно, у письмовій формі та зрозумілою мовою.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 ознайомлено з його змістом та надано його копію, за звинуваченням у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП, при цьому в описі установлених даних п.7 протоколу не наведені ознаки повторності, які б відповідали диспозиції ч.2 ст.130 КУпАП або ч.3 ст. 130КУпАП, про що він поставив особисті підписи.
Разом з цим, довідка поліцейського не є самостійним, однозначним чи достатнім доказом у справі про адміністративне правопорушення, це лише внутрішній службовий документ, а поліцейський є зацікавленою особою, тому такий документ не вважається незалежним джерелом інформації.
Отже, суд не може вийти за межі протоколу про адміністративного правопорушення, погіршити становище ОСОБА_1 та посилити відповідальність на підставі довідки поліцейського, оскільки це буде порушенням права на захист особи та не сприйнятим, в розумінні правової визначеності. 
На підставі викладеного, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена. При цьому у суду відсутні правові підстави для кваліфікування дій ОСОБА_1 за ч.2 ст. 130 КУпАП або за ч.3 ст.130 КУпАП, оскільки вказані обставини останньому не інкриміновані.
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП, враховуючи характер вчиненого порушення, особу правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність судом не встановлені, суд дійшов висновку про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортним засобом, що відповідає санкції відповідної статті встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
За таких обставин суддя вважає, що стягнення у виді штрафу у межах розміру санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а саме накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортним засобом, відповідає вимогам ст. ст. 23, 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення і є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
У порядку, визначеному ст. 40-1 КУпАП, суддя вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.23, 33, 36, 38, 40-1,ч 122-4, 124, 268, 280 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.
Згідно ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги або без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі не сплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби і у порядку примусового виконання постанови з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу. витрати на облік зазначених правопорушень.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Постанова може бути пред`явлена до виконання на протязі трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя:        О.В. Лещенко