ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/30/26 Справа № 711/6075/25 Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП 	Головуючий у І інстанції Михальченко Ю. В.   Доповідач в апеляційній інстанції Люклянчук В. Ф.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 травня 2026 року          м. Черкаси 

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справах Черкаського апеляційного суду Люклянчук В.Ф., розглянувши апеляційну скаргу захисника Слободіна А.С. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 1 рік.
Стягнено судовий збір на користь держави у розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ

З постанови судді вбачається, що ОСОБА_1 27 червня 2025 року о 03.53 год. в м.Черкаси по вул. Припортова, 6, керував транспортним засобом «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладу відмовився під час безперервної відеофіксації, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, ОСОБА_1 27 червня 2025 року о 02.45 год. в м.Черкаси по вул. Козацька, 7, керував транспортним засобом «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», що підтверджується тестом 1067, проба позитивна, результат - 1,49 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник просить змінити вищевказану постанову, обмежившись відповідно до ст. 22 КУпАП усним зауваженням.
Вважає, що вищевказана постанова прийнята помилково, а сама справа заснована на неналежних та недопустимих доказах з порушенням права на захист.
Також, на думку захисника, відомості, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення не відображають реальну обстановку, яка виникла.
Зазначає, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 ПДР України. 
Вважає зупинку працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 незаконною. Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що останній допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З цього приводу посилається на рішення Верховного Суду від 15.03.2019 у праві № 686/11314/17.
Також, зазначає, що розгляд справи здійснено за відсутністю ОСОБА_1 , чим було порушено його право на захист.
Зазначає, що відеозапис з бодікамер поліцейських є небезперервним та постійно переривається, тому його не можна вважати належним та допустимим доказом по справі.
Стверджує, що у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься DVD-диск, що є копією відеозапису, тобто відсутнє джерело походження відеозапису. Таким чином, відеозапис, долучений поліцейським до матеріалів справи на диску- DVD, не може бути взятий до уваги як належний доказ.
Вказує, що протягом березня-червня місяця 2025 року ОСОБА_1 виконував бойові завдання на території Донецької області по відсічі збройної агресії російської федерації, є учасником бойових дій.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Слободіна А.С., які підтримали апеляційні вимоги та надав пояснення аналогічні їх змісту, перевіривши матеріали справи, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону суддею не було дотримано в повному обсязі.
У відповідності до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідно до п. 2.9а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суддя суду першої інстанції послався на протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №373838 від 26 червня 2025 року, в якому зазначені обставини вчинених адміністративних правопорушень.
У відповідності до національного законодавства протокол про адміністративне правопорушення, в силу положень статті 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді судом справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
З урахуванням правової позиції, викладеній в рішенні ЄСПЛ по справі «Карелін проти російської федерації» протокол про адміністративне правопорушення не може визнаватись автоматично недопустимим доказом, а підлягає оцінці із сукупністю з іншими доказами.
Зазначені у протоколі серії ЕПР1 №373838 обставини підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції такими доказами.
Направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння від 27.06.2025 року.
Рапортом поліцейського взводу № 2 РОВО УПП в Черкаській області ДПП сержант поліції Руслана Кутузова від 27.06.2025 року.
Актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з чеком приладу Драгер, згідно з яким огляд не проводився через відмову ОСОБА_1 .
Також судом першої інстанції надана належні оцінка відеозаписам з бодикамери поліцейського, на якому зафіксовано факти вчиненого правопорушення, цебто відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційним переглядом встановлено, що суддею районного суду відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Попри твердження апелянта, додані до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, оскільки є показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Доводи апелянта з приводу переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських не є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі, адже наявними записами зафіксовані фактичні дані, що потребують доказування у справі про адміністративне правопорушення: наявність та відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні.
Всупереч доводам апелянта, не є предметом доказування у справі за ст. 130 КУпАП підстава зупинки транспортного засобу, оскільки ці обставини не мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує, що справу про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції розглянуто за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Слободіна О.С.
Апеляційним судом, шляхом проведення апеляційного перегляду за безпосередньої участі захисника Слободіна О.С., було поновлено право особи бути присутнім в судовому засіданні, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.
Разом з тим під час перевірки доводів апеляційної скарги не встановлено підстав для скасування постанови суду в цій частині. 
Отже розгляд суддею справи за відсутності ОСОБА_1 та його захисника Слободіна О.С. у цьому випадку не є безумовною підставою для скасування постанови судді. 

Щодо встановлених судом першої інстанції обставин адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (справа №711/6076/25).

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №373823 від 27 червня 2025 року, ОСОБА_1 27 червня 2025 року о 02.45 год. в м.Черкаси по вул. Козацька, 7, керував транспортним засобом «Nissan Maxima» д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився зі згоди водія на місці зупинки транспортного засобу, за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6820», що підтверджується тестом 1067, проба позитивна, результат - 1,49 проміле, чим порушив п. 2.9а ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Разом з тим, зазначені в протоколі обставини не підтверджуються дослідженими суддею суду першої інстанції доказами.
Частина 3 статті 266 КУпАП визначає, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Такі ж саме норми містяться в ст. 7 розд. І Інструкції та ст. 6 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі – Порядок).
З відеозапису з нагрудних камер патрульного поліцейського випливає, що водій ОСОБА_1 не висловив своє погодження з результатами огляду.
Апеляційним судом встановлено, що долучений протокол про адміністративне правопорушення містить відмітку про відмову особи, стосовно якої він складений, від його підпису.
Заразом можливість складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП пов`язується з установленням стану алкогольного сп`яніння водія, що здійснений на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, у разі згоди водія з таким результатом.
Проте інспектор патрульної поліції не переконався у ОСОБА_1 чи згодний той з результатами відповідного огляду.
У такому випадку поліцейський відповідно до вимог ч. 3 ст. 266 КУпАП, ст. 9 розд ІІ Інструкції та ст. 7 Порядку повинен був забезпечити проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Утім поліцейський цих імперативних норм законодавства не виконав та за відсутності правових підстав для цього склав протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд першої інстанції на вказане щодо незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів не звернув уваги.
За наявності об`єктивних даних, за якими ОСОБА_1 не погоджувався з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №373823 від 27 червня 2025 року не може вважатися належним доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За умови незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння, проведеного поліцейським на місці зупинки транспортного засобу, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та роздрукування на папері показників спеціального технічного засобу не підтверджують, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
З відеозапису з нагрудної камери поліцейського випливає, що питання про проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я після проходження огляду за допомогою технічного засобу «Drager Alcotest» не піднімалось та не вирішувалось.
У цій справі апеляційний суд не вбачає підстав для застосування аналогії права та накладення більш м`якого адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді усного зауваження на підставі ст. 69 КК України.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що для досягнення визначеної в ст.23 КУпАП мети адміністративного стягнення: виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, накладення вказаного додаткового стягнення є необхідним.
З урахуванням наведеного, постанова судді місцевого суду підлягає скасуванню частково, а провадження по справі №711/6076/25 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закриттю.
Керуючись ст. 294 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу захисника Слободіна А.С. в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 вересня 2025 року в частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №373823 (справа №711/6076/25) скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В іншій частині накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до протоколу серії ЕПР1№373838 (справа №711/6076/25) залишити без змін.
Постанова набирає чинності негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.Ф. Люклянчук