Єдиний унікальний номер 725/1625/26 
Номер провадження 2/725/396/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року        м. Чернівці 
Чернівецький районний суд м. Чернівці в складі:
головуючої судді Федіної А.В., 
за участю секретаря судового засідання Попової Р.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

ВСТАНОВИВ:
У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 28.09.2024 року між ТзОВ «Селфі кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1799338 шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов вказаного договору ТзОВ «Селфі Кредит» надало позичальнику грошові кошти в на погоджений умовами договору строк зі сплатою відсотків за користування кредитом шляхом перерахування на картку позичальника НОМЕР_1 , яку позичальник вказав при оформленні кредиту. 
В свою чергу відповідач належним чином взятих на себе зобов`язань за договором не виконала, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в сумі 108600,81 грн., яка складається з наступного: 32299,91 грн.; заборгованість по відсотках - 60150,90 грн., пеня – 16150 грн. 
Зазначав, що 28.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-25/25, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1799338.
На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, умови договорів позики та факторингу, просив стягнути з відповідача вище вказану заборгованість, а також судові витрати. 
На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник позивача поставила під сумнів дійсність укладеного між сторонами договору на умовах, які містяться у його паперовому екземплярі, що долучений до матеріалів справи, а також просила врахувати, що відповідач вчиняла дії спрямовані на погашення заборгованості, зокрема за період з 11 жовтня 2024 року по 23 січня 2025 року відповідачкою було внесено первісному кредитору суму в розмірі 37 202,34 грн. Вважає, що з урахуванням здійснених відповідачем платежів, позивач не вірно провів розрахунок заборгованості по відсотках, адже фактичний строк користування кредитом на її думку склав 116 днів, а тому вважає, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 32 141,66 грн. Крім того, посилалась на положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та вважала незаконним нарахування та стягнення позивачем з відповідачки пені. Просила відмовити в задоволенні позову, а справу розглядати без її участі та за відсутності відповідачки. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглядати без його участі та з аналогічним клопотанням про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки до суду звернулась також представник відповідача. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків. 
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.  Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.  Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Так, судом встановлено, що 28.09.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем укладено Договір №1799338 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а/с 17). 
Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Слід зазначити, що вказаний кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, адресу проживання, паспортні дані, РНОКПП, номери телефону, адресу електронної пошти, а також реквізити належного клієнту платіжного засобу № НОМЕР_1 , на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору.
У кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, повернення кредитних коштів, строк дії.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
З умовами вище вказаного договору сума кредиту становить 27000 грн. строком на 364 дні, періодичність сплати платежів за процентами - кожні 13 днів з дательними термінами повернення кредиту відповідно до Графіку платежів, що є додатком до договору. Стандартна процентна ставка 1 % в день у межах строку кредиту, знижена процента ставка 0,97 % в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо споживач до 11.10.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник програми лояльності , отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів , що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. 
Крім того, 06.10.2024 року між сторонами було укладено додаткову угоду до вказаного договору відповідно до якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 5300 грн., а тому сума кредиту становить 32300 грн. 
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Додатковою угодою до вказаного договору було передбачено, сторони також погодили нові відсоткові ставки: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. (Розрахунок (117095 грн. / 32300 грн. ) / 364 дн. ? 100 % = 1 % в день - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0.99% в день. (Розрахунок:( 116983.34 грн. / 32300 грн.) / 364 дн. ? 100 % = 0.99 % в день Загальні витрати зазначені в Договорі на дату його укладання, збільшаться та складуть:- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 117095 грн.- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 116983.34 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в Договорі на дату його укладання, складе:- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 2979.98 % річних.- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 2948.41 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту зазначена в Договорі на дату його укладення, збільшиться та складе:- за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 149395 грн..- за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 149283.34 грн. (а/с 25). 
До додаткової угоди також долучено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит і зазначено, що якщо споживачем не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір процентів за вказаний період буде перераховано за стандартною процентною ставкою, в зв`язку з чим перший платіж зі сплати процентів збільшиться та складе 3722 грн, а загальна сума розмірів платежів, що зазначені в Графіку платежів буде мати наступні значення: 1. усього сума платежів за розрахунковий період складе 149395 грн. 2. Усього сума процентів за користування кредитом складе 117095 грн. 3. Реальна річна процентна ставка складе 2979.98 % річних; 4. Загальна вартість кредиту складе 149395 грн. 
Саме на такі умови отримання кредиту в загальній сумі 32300 грн. погодилась відповідач шляхом підписання вище вказаного договору та додаткової угоди. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідач оспорювала укладений з ТОВ «Селфі Кредит» договір чи окремі його положення. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Факт перерахування коштів на рахунок відповідачки підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» (а/с 44, 45). 
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пункт 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір та додаткова угода укладені між сторонами восени 2024 року, тобто, після набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення пункту 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на правовідносини сторін.
Умовами договору та додаткової угоди передбачено знижену процентну ставку 0,9 % та стандартну 1 % в день, що відповідає умовам чинного законодавства, оскільки за змістом положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що 28.07.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-25/25, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до ОСОБА_1 за договором №1799338 (а/с 46). 
Так, ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. 
Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість в сумі 108600,81 грн., яка складається з наступного: 32299,91 грн.; заборгованість по відсотках - 60150,90 грн., пеня – 16150 грн. 
Також, з вказаного розрахунку вбачається, що позивачем було враховано здійснені відповідачем платежі, а саме 11 жовтня 2024 року – 3 610,34 грн, 24 жовтня 2024 року – 4 199,00 грн, 06 листопада 2024 року – 4 199,00 грн, 19 листопада 2024 року – 4 199,00 грн, 02 грудня 2024 року – 4 199,00 грн, 15 грудня 2024 року – 4 199,00 грн, 28 грудня 2024 року – 4 199,00 грн, 10 січня 2025 року – 4 199,00 грн, 23 січня 2025 року– 4 199,00 грн. Натомість, сплачена відповідачем сума коштів була спрямована на погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, що відповідає положенням Розділу 5 укладеного між сторонами договору. 
Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 16150 грн. за договором про надання споживчого кредиту, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень ст.ст.549,551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».
Відповідно до п. 18прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за№ 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є діє на даний час.
Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховану пеню за укладеним договором, тобто у період воєнного стану.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення пені в сумі 16150 грн. слід відмовити.
У відповідності до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість за вказаними договорами позики. 
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір пропорційно розміру позовних вимог. 
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, - 

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 37616221) заборгованість за Договором №1799338 від 28.09.2024 року у розмірі 92450,81 грн. (дев`яносто дві тис. чотириста п`ятдесят грн. 81 коп.), а також судовий збір в сумі 2266,50 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду. 

Суддя Чернівецького районного
суду міста Чернівців      Федіна А. В.