ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 683/406/26
Провадження № 33/820/404/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шкодяка Ігоря Антоновича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2026 року,
в с т а н о в и л а :
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, що проживає по АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, та з урахуванням ч. 2 ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
За постановою суду  ОСОБА_1 02 лютого 2026 року об 11 год 15 хв, рухаючись по вул. Миру, 1/140 у м. Старокостянтинові Хмельницької області, керуючи транспортним засобом марки Citroen C4, д.н.з.  НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, д.н.з.  НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Окрім того, ОСОБА_1 02 лютого 2026 року об 11 год 15 хв, рухаючись по вул. Миру, 1/140 у м. Старокостянтинові Хмельницької області, керував транспортним засобом марки Citroen C4, д.н.з.  НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. За його згодою огляд на стан наркотичного сп`яніння було проведено у встановленому законодавством порядку в закладі охорони здоров`я лікарем-наркологом, що підтверджується висновком медичного закладу № 159. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану постанову в цій частині скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. 
Стверджує, що рішення суду є необґрунтованим та прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вважає, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581396 від 2 лютого 2026 року не є доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та був складений безпідставно.
Стверджує, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння.
Вказує, що суд першої інстанції розглянув справу формально, не допитав свідків та працівників поліції, не забезпечив повного та всебічного дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення. Допустив неповноту судового розгляду, оскільки не витребував інформацію для встановлення спеціального засобу, за допомогою якого проводилося освідування.
Стверджує, що виявлені місцевим судом на відеозаписі зовнішні ознаки наркотичного сп`яніння були у нього відсутні.
Вважає, що місцевий суд всупереч вимогам ст. 266 КУпАП не визнав процедуру освідування недійсною, оскільки з моменту виявлення працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння до проведення медичного огляду минуло понад дві години.
Окрім того, під час проведення освідування було порушено вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1413/27858 від 09 листопада 2015 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що такий пропустив з поважних причин.
Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, оскаржена постанова Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області постановлена 16 квітня 2026 року. З апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 29 квітня 2026 року.
Доступ до постанови учасники справи отримали 20 квітня 2026 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 53).
За таких обставин апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови був пропущений з поважних причин, а тому клопотання підлягає задоволенню, а строк на подання апеляційної скарги – поновленню.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Шкодяка І.А., на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши її доводи, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
При цьому, апеляційний суд враховує, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП не оспорюється. 
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вимоги ст. ст. 252, 280 КУпАП регламентують, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд при її розгляді дотримався зазначених вимог закону.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Суд неодноразово наголошував на тому, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів і таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з ч. 2 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає при повторному протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, та тягне за собою накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Висновок суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні доказами, яким суд дав належну правову оцінку, зокрема, даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581396 від 2 лютого 2026 року, з якого вбачається, що 2 лютого 2026 року об 11 год 15 хв по вул. Миру, 1/137 у м. Старокостянтинові Хмельницької області, ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння за згодою водія проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога та підтверджується висновком медичного закладу № 159 від 02 лютого 2026 року, чим порушив п. 2.9 Правил дорожнього руху України. Окрім того, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області 31 липня 2025 року. Отже, правопорушення вчинено повторно протягом року, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 130 КУпАП (а.с. 1); 
- висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 2 лютого 2026 року, згідно з яким встановлено, що станом на 13 год 40 хв 2 лютого 2026 року ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння (а.с. 7);
-  копії постанови Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року у справі № 683/2166/25, з якої вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та щодо нього застосовано стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік (а.с. 8-9);
- відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового авто, якими підтверджується, що 2 лютого 2026 року об 11 год 36 хв під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП по вул. Миру, 1/140 у м. Старокостянтинові Хмельницької області у ОСОБА_1 працівниками поліції виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звуження зіниць очей, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкіри обличчя, та запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, на що останній погодився. Також на запитання працівника поліції, чи відомо ОСОБА_1 , що він позбавлений права керування транспортними засобами, останній повідомив, що відомо. У подальшому ОСОБА_1 був доставлений працівниками поліції до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
В медичному закладі КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради у ОСОБА_1 було відібрано зразки його біологічного середовища. В подальшому лікарем  ОСОБА_2 , шляхом використання швидких тестів на 12 та 3 види наркотичних речовин і їх метаболітів, у біологічному середовищі водія виявлено психотропну речовину альфа-PVP, з результатами яких ОСОБА_1 був ознайомлений. Після цього лікар оцінила зовнішній вигляд водія, поведінку обстежуваної особи, стан рухової сфери (міміку, ходу, точні рухи) та, з урахуванням швидкості виконання ОСОБА_1 пальце-носової проби та інших клінічних ознак, встановила його перебування у стані наркотичного сп`яніння. В подальшому лікарем було складено висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з результатами якого ОСОБА_1 був ознайомлений. 
Працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (36-37).

Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Доказів, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581396 від 2 лютого 2026 року не є доказом вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та був складений безпідставно, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581396 від 2 лютого 2026 року, ОСОБА_1 керував автомобілем Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, огляд на стан якого проводився у встановленому законом порядку у закладі охорони здоров`я. В подальшому лікарем-наркологом було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння. 
Окрім того, водій вже був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Саме ці обставини стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 .
Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку про те, що протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 581396 від 2 лютого 2026 року є доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.

Твердження ОСОБА_1 про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять доказів керування ним транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, спростовуються наявними у справі доказами.
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , останній, керуючи транспортним засобом марки Citroen C4, д.н.з. НОМЕР_1 , під час зустрічного роз`їзду з транспортним засобом марки Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бічного інтервалу, що призвело до зіткнення автомобілів.
Отже, ОСОБА_1 сам підтвердив, що транспортним засобом він керував. 
В подальшому у зв`язку з наявними підозрами про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння працівники поліції доставили його до КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Згідно з висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів від 2 лютого 2026 року лікарем ОСОБА_2 було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані наркотичного сп`яніння.
Отже, на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 перебував в стані наркотичного сп`яніння.

Що стосується тверджень ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції розглянув справу формально, не допитав свідків та працівників поліції, не забезпечив повного та всебічного дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, то такі не заслуговують на увагу апеляційного суду з огляду на наступне.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи про адміністративне правопорушення, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Крім того, вимогами чинного КУпАП не передбачено обов`язкового допиту свідків для прийняття рішення.
Як вбачається із змісту оскарженої постанови, саме з даних критеріїв виходив місцевий суд, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, судом відповідно до вимог закону був досліджений кожний доказ та йому була надана відповідна оцінка. Встановлено, що кожен із досліджених доказів є належним, допустимим, достовірним, а їх сукупність — достатньою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Порушень під час надання оцінки доказів апеляційним судом не встановлено.

Твердження ОСОБА_1 про те, що медичний заклад не надав належну інформацію про спеціальний засіб, за допомогою якого проводився його огляд на стан наркотичного сп`яніння, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Із даних відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за допомогою комбінованого мультипанельного тесту на наркотики шляхом відбору біологічного середовища – сечі, за результатами якого встановлено позитивний результат, про що складено відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 159 від 02 лютого 2026 року. Будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 не зазначено.
У відповіді від 9 квітня 2026 року директором КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради було надано інформацію, що медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 2 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1 проводився швидкими тестами на 12 та 3 види наркотичних речовин для якісного виявлення наркотичних речовин і їх метаболітів у сечі людини. У апеляційного суду відсутні жодні сумніви щодо достовірності та допустимості наданої інформації. 

Доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього на відеозаписі зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння жодним чином не спростовують наявних доказів вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП.
Згідно з відеозаписами, наявними в матеріалах справи, працівниками поліції під час оформлення дорожньо-транспортної пригоди було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння у ОСОБА_1 , а саме: звужені зіниці очей, поведінка, що не відповідає обстановці, почервоніння шкіри обличчя. З огляду на це працівники поліції запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, з чим водій погодився.
В медичному закладі після проведення медичного огляду, шляхом використання швидких тестів на 12 та 3 види наркотичних речовин і їх метаболітів, було підтверджено, що у біологічному середовищі ОСОБА_1 наявна психотропна речовина альфа-PVP.
Отже, доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього на відеозаписі зовнішніх ознак наркотичного сп`яніння є безпідставними.

Твердження апелянта, що огляд на стан наркотичного сп`яніння був здійснений пізніше ніж через дві години з моменту встановлення підстав для його здійснення, на порушення вимог ст. 266 КУпАП, жодним чином не спростовують того, що водій перебував в стані наркотичного сп`яніння.
ОСОБА_1 було доставлено до медичного закладу в межах двогодинного строку з моменту виявлення у нього ознак наркотичного сп`яніння, а незначне відхилення у декілька хвилин не вплинуло на результати проведеного огляду.
Окрім того, незначний проміжок часу між доставленням працівниками поліції ОСОБА_1 до медичного закладу та проведенням огляду на стан наркотичного сп`яніння був обумовлений організаційними діями, пов`язаними із процедурою його проведення, та не свідчить про порушення вимог ст. 266 КУпАП.
Таким чином, апеляційним судом не вбачається підстав для визнання огляду на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 недійсним.

Доводи апеляційної скарги про порушення вимог розділу III Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1413/27858 від 09 листопада 2015 року під час проведення огляду ОСОБА_1 , апеляційний суд до уваги не бере з огляду на наступне. 
Із відеозапису вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 за його згоди, проводився лікарем КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 2 лютого 2026 року шляхом комбінованого мультипанельного тесту на наркотики шляхом відбору біологічного середовища – сечі, за результатами якого встановлено, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, про що складено відповідний висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 159 від 02 лютого 2026 року. Будь-яких зауважень чи заперечень ОСОБА_1 не зазначено. 
Метою цього огляду є встановлення наявності чи відсутності стану сп`яніння в обстежуваної особи. Проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. 
Однак, метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. 
Тобто, огляд водія на визначення стану наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я проводиться із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів на вміст наркотичного засобу, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. Вид та кількість наркотичних речовин у організмі особи значення не має.
Із даних відповіді КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 9 квітня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 проходив огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі за допомогою використання швидких тестів на 12 та 3 види наркотичних речовин і їх метаболітів. За результатами яких, було встановлено, що у біологічному середовищі ОСОБА_1 наявна психотропна речовина альфа-PVP.
Дана обставина також підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 2 лютого 2026 року з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Наданий суду висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану сп`яніння є належним доказом, оскільки він був отриманий з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи та іншим доказам по справі.
Отже, відсутність лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу не свідчить про недопустимість висновку медичного огляду та не спростовує його результат.

Доводи ОСОБА_1 про те, що зразки біологічного середовища водія відбиралися не лікарем, а іншою особою, апеляційний суд відхиляє, оскільки в Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 1413/27858 не зазначено, хто саме повинен це робити. 
Крім того, під час проведення процедури відбору біологічного середовища ОСОБА_1 не зазначав жодних заперечень та зауважень щодо дій медичних працівників.
З відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 самостійно здав свої біологічні зразки в пластиковому контейнері на аналіз працівникам медичного закладу. В подальшому процедуру огляду водія на стан наркотичного сп`яніння здійснювала лікар ОСОБА_2 , яка відповідно до сертифіката № 2024-1205-3708170-100003 пройшла тематичне вдосконалення за відповідною програмою згідно із законодавством (а.с. 33). Отже, доводи ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

З урахуванням наведеного, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП, з яким погоджується апеляційний суд. 
Адміністративне стягнення, на підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП накладене на ОСОБА_1 в межах санкції встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, за ч. 2 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд прийшов до висновку, що постанова місцевого суду є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, як того просить апелянт, відсутні.
Керуючись ст.ст. 293, 294 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в:

Постанову Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2026 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду  Федорова Н.О.