Справа № 739/165/26
Провадження № 2/576/460/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року   м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області 
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу	№ 739/165/26 	
за позовом	ОСОБА_1 	
до	ОСОБА_2 	
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору 	Служба у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області 	
про	встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини	
учасники справи та представники:	не з`явилися	

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09.02.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, передано за підсудністю до Глухівського міськрайонного суду Сумської області.
Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є позивач та відповідач. Останній не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.02.2016 по справі № 576/99/16-ц, 2/576/146/16 стягнуто аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття. Відповідно до розрахунку сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2/576/146/16 від 22.03.2026, відповідач, станом на 01.02.2025, має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 26 764,19 грн. Позивач повністю опікується донькою, займається її вихованням, утримує її, несе відповідальність за життя і здоров`я дитини. Відповідач не приймає участі у піклуванні, вихованні та утриманні доньки, не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям та розвитком, не надає матеріальної допомоги. Оскільки відповідач повністю самоусунувся від виховання та утримання дитини, спільна донька сторін проживає із позивачем, і остання забезпечує її належними умовами для життя та розвитку, будучи її єдиним утримувачем і самостійно виховуючи доньку, тому просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання нею дитини. На переконання позивача, заявлені вимоги відповідають найкращим інтересам дитини, бо позивач є військовослужбовцем і в даний час наражається на підвищений ризик, і встановлення даного факту необхідно їй для розірвання контракту про проходження військової служби. 
Ухвалою судді від 09.03.2026 у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, яке було неодноразово відкладено, в зв`язку з неявкою відповідача.
Ухвалою суду від 21.05.2026 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, оскільки, у зв`язку з виконанням обов`язків військовослужбовця Національної Гвардії України вона не має можливості бути присутньою у судовому засіданні, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи в телефонному режимі, позаяк неодноразово направлені за місцем його реєстрації судові повістки повернуті поштою через відсутність адресата за вказаною адресою, на повідомлення у додатку Viber та оголошення на офіційному сайті «Судова влада» він не реагував. Під час телефонної розмови із секретарем судового засідання 21.05.2026 повідомив, що йому відомо про наявність в суді такої справи, і що він звернувся до адвоката для захисту його інтересів у суді. 
Разом із цим в судове засідання відповідач не з`явився, представника не направив, відзиву від нього не надійшло. Однак, 10.06.2026 на адресу суду надійшла заява, у якій ОСОБА_2 просить розглядати справу в цілому без його участі. 
Служба у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області ради в судове засідання свого представника також не направила, надавши заяву про розгляд справи у відсутність представника служби.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши письмові докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.
У свідоцтві про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області по справі № 576/99/16-ц, № 2/576/146/16 від 29 лютого 2016 року, яке набрало законної сили 22 березня 2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до досягнення нею повноліття, починаючи стягування з 19 січня 2016 року, та аліменти сплачувати матері - ОСОБА_1 . Також стягнуто з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, на утримання дружини - ОСОБА_1 , до досягнення донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, починаючи стягнення з 19.01.2016 (а.с. 28).
Згідно розрахунку, наданого Глухівським відділом ДВС, заборгованість зі сплати аліментів згідно в/листа № 2/576/146/16 від 22.03.2016 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.02.2025, становить 26 764,19 грн. (а.с. 29-31).
Витягами з реєстру Новгород-Сіверської територіальної громади підтверджується, що за адресою: АДРЕСА_1 , з 01.08.2016 по 10.12.2025 (день формування витягу) зареєстрована малолітня ОСОБА_3 , разом з нею зареєстрована позивач (а.с. 11, 12).
Згідно з актами обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 20 червня 2025 року № 63, від 18 листопада 2025 року б/н, від 01 грудня 2025 року № 132 та від 16 квітня 2026 року б/н встановлено, що ОСОБА_1 та малолітня донька ОСОБА_3 проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ними за вказаною адресою проживає баба - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Житловий будинок складається з трьох кімнат, опалюється газовим котлом. Умови проживання сім`ї задовільні, наявна побутова техніка: телевізор, холодильник, пральна машина. У використанні сім`я має легковий автомобіль, обробляють город шість соток біля будинку. У дитини є окрема спальна кімната, наявний стіл для занять, шафа для особистих речей, одягом та взуттям дитина забезпечена. Дівчинка відвідує додаткові заняття: англійська мова, математика, гурток малювання. Зі слів матері дитини, батько ОСОБА_5 з ними не проживає 10 років. З дитиною він не спілкується, ніколи не телефонує, не вітає дитину з днем народження, не цікавиться її станом здоров`я, не приймає участі у її виховані, фінансово не допомагає, але стягуються аліменти. Мати дитини - ОСОБА_1 виховує доньку десять років самостійно. В результаті обстеження факт проживання дитини з матір`ю підтверджено (а.с. 13-15, 74).
Згідно довідок Новгород-Сіверської початкової школи «Дзвіночок», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно навчалась у 1-А класі, 2-А класі та 3-А класі Новгород-Сіверської початкової школи «Дзвіночок», і на державному забезпеченні не знаходилась (а.с. 16, 17). 
Відповідно до характеристик, наданих директором Новгород-Сіверської початкової школи «Дзвіночок», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виховувалася у дитячому підрозділі ПП «Дзвіночок» в період з 04.06.2018 по 31.08.2021, а з 01.09.2021 навчається у початковій школі «Дзвіночок». За час перебування в закладі та школі проявила себе активною, дружелюбною, з позитивним ставленням до дітей, вихователів та вчителів. Мати ОСОБА_1 багато часу приділяла дитині, відвідувала батьківські збори, відкриті виховні заходи, приводила і забирала дитину із садка. Батько дитини - ОСОБА_2 жодного разу не відвідував заклад та школу протягом всього перебування дитини, не приходив на батьківські збори, свята, відкриті заходи. Участі у вихованні дитини не приймав. Вихованням повністю займається мама дитини - ОСОБА_1 (а.с. 18, 19).
Довідка Новгород-Сіверського державного ліцею імені К.Д. Ушинського від 17.12.2025 № 186 підтверджує, що ОСОБА_2 , батько учениці 5 класу ОСОБА_4 , під час навчання дитини в державному ліцеї з 01 вересня 2025 року і по теперішній час не бере участі у вихованні доньки - не відвідує школу, не спілкується з вчителями, не цікавиться навчанням, здоров`ям та успіхами доньки (а.с. 20).
З довідки Новгород-Сіверського центру дитячої та юнацької творчості вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідувала танцювальний колектив «Мальви», гурток «Моделювання іграшок-сувенірів» та «Декоративно-ужиткове мистецтво» Новгород-Сіверського центру дитячої та юнацької творчості у 2022-2023 роках (а.с. 21). 
З довідки, наданої Позашкільним навчальним закладом «Новгород-Сіверська комплексна дитячо-юнацька спортивна школа» слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно тренується у Новгород-Сіверській комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі (відділення зі спортивної гімнастики) з листопада 2022 року (а.с. 22).
У 2025 році класний керівник ОСОБА_8 вручила ОСОБА_1 «Подяку батькам» та висловила щиру вдячність матері ОСОБА_1 за допомогу в організації навчального процесу (а.с. 23). 
З медичної довідки № 580 від 05.06.2025 КНП Новгород-Сіверський МЦ ПМСД вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає в АДРЕСА_1 , здорова, всі щеплення виконані (а.с. 24).
Довідка лікаря ОСОБА_9 від 27.11.2025 підтверджує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно супроводжувала свою доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , коли вона зверталася за медичною допомогою в місцеву поліклініку. Мати завжди займалась дитиною, її обстеженням та лікуванням, а також перебувала з дитиною в стаціонарі дитячого відділення під час її лікування (а.с. 25). 
Відповідно до довідки-характеристики від 03.12.2025 № 04-25/4146, виданій Новгород-Сіверською міською радою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає разом з малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 доньку виховує одна. Має повну вищу освіту. За місцем проживання зарекомендувала себе як добропорядна та ввічлива людина, скарг від сусідів та інших громадян на ОСОБА_1 до міської ради не надходило, компрометуючих матеріалів на неї міська рада не має (а.с. 26). 
Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимостей», відносно ОСОБА_1 відомості відсутні (а.с. 34). 
Відповідно до медичних довідок, ОСОБА_1 за медичною допомогою до лікаря психіатра та лікаря нарколога «КНП Н-Сіверська ЦМЛ» не зверталася (а.с. 35). 
Згідно з довідкою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 22.12.2025 № 1673, старший солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 17.11.2017 по теперішній час (а.с. 32).
Відповідно до службової характеристики, наданої командиром військової частини НОМЕР_1 , за час проходження військової служби за контрактом старший солдат ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивного боку. Відповідально ставиться до виконання своїх службових обов`язків, доручені їй завдання виконує своєчасно, проявляючи при цьому старанність. За характером спокійна, дисциплінована, врівноважена. Зі старшими за військовим званням або за посадою веде себе тактовно. До товаришів по службі ставиться з повагою. Військова дисципліна на задовільному рівні. В повсякденному житті дотримується вимог статутів Збройних сил України. Не знятих дисциплінарних стягнень не має. За своїми професійними, діловими і моральними якостями старший солдат ОСОБА_1 займаній посаді відповідає (а.с. 33). 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).
Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, передбачений частиною другою статті 15 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 СК України).
У частині першій статті 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
У статті 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із частинами першою, другою та третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 СК України).
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі не були. 
Однак, рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29.02.2016 у справі № 576/99/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів встановлено, що вони деякий час проживали спільно однією сім`єю без укладання шлюбу. За період спільного проживання у них народилася донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свідоцтві про народження дитини батьком записаний відповідач, а тому згідно закону він зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання. Також встановлено, що на час розгляду справи сторони не проживають разом, дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка сама не працює, так як здійснює догляд за донькою.
Із довідок навчальних та медичного закладів вбачається, що на відміну від позивача, яка приймає активну участь у житті доньки, відповідач не приймає участі у розвитку доньки, не піклується за стан її здоров`я.
Розрахунок державного виконавця свідчить про те, що відповідач частково сплачує аліменти, але з 2016 року майже постійно має заборгованість, позаяк несвоєчасно та не в повному обсязі виконує цей обов`язок.
У період з червня 2025 року по квітень 2026 року орган опіки та піклування чотири рази відвідував ОСОБА_1 за місцем її проживання. Обстежуючи житлові умови позивача, члени комісії опитували інших членів сім`ї (бабу та діда) та сусідів. За результатами такого опитування зафіксували, що батько ОСОБА_5 вже 10 років там не проживає, жодного разу доньку не відвідував, не телефонує, не спілкується з нею ні через соціальні мережі, ні в інший спосіб, останні роки не вітає з днем народження. Мати дитини виховує доньку та повністю її утримує. В решті орган опіки зафіксував факт самостійного виховання доньки матір`ю, зазначивши про це в одному актів обстеження житлових умов.
Витяги з реєстру територіальної громади свідчать, що з 01.08.2016 малолітня ОСОБА_11 зареєстрована за місцем проживання матері. 
Досліджені судом докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та в своїй сукупності є достатніми для висновку про доведеність факту, що принаймні з лютого 2016 року сторони не мають спільного життя як подружжя, і вихованням їх спільної малолітньої доньки ОСОБА_5 одноосібно займається позивач. 
Поряд з цим із 2017 року ОСОБА_1 несе військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_1 , що розташована в іншому населеному пункті ніж місце проживання позивача, займаючи посаду стрільця. 
Аналізуючи обставини справи, суд зважає на статтю 8 Конвенції про захист прав людини (право на повагу до приватного і сімейного життя). У контексті практики ЄСПЛ (зокрема, у справі «Kutzner v. Germany»), поняття «сімейне життя» охоплює реальні фактичні стосунки. Будь-яка невизначеність у правовому статусі особи, яка самостійно здійснює батьківське піклування, є непропорційним втручанням держави у сферу сімейного життя. Держава повинна не просто «не заважати», а й діяти активно, щоб усунути юридичну невизначеність.
Будь-яка невизначеність у правовому статусі особи, яка самостійно здійснює батьківське піклування, може розцінюватися як непропорційне втручання держави у сферу сімейного життя, оскільки перешкоджає батькові ефективно реалізовувати свої права та обов`язки в інтересах дитини. Встановлення факту самостійного виховання дитини в судовому порядку є засобом усунення такого втручання.
При цьому, відповідно до п.п. ґ)п. 1 ч. 5, ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану: військовослужбовці, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Отже, диспозиція частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.
Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін.
Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
Отже, за наявності умов факту самостійного виховання та утримання дитини одним з батьків, суд може встановити відповідний факт, що впливає на права особи, як військовозобов`язаного.
Також суд наголошує, що за умови несення матір`ю, яка одноосібно виховує малолітню дитину, військової служби за контрактом, правова визначеність її статусу як особи, яка фактично здійснює батьківську опіку, є надзвичайно важливою для забезпечення стабільності розвитку дитини. Відсутність судового рішення, яке б підтверджувало факт самостійного виховання дитини позивачем за наявності для того очевидних фактичних підстав, створює ситуацію правової невизначеності. У контексті наявних правовідносин, це порушує справедливий баланс між приватним інтересом сім`ї (забезпеченням безперервного виховання дитини) та публічним обов`язком позивача щодо захисту Вітчизни. 
Водночас згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється найкращим інтересам дитини. Обов`язок держави в особі суду полягає у забезпеченні дитині такого захисту та піклування, які необхідні для її благополуччя. У ситуації, коли позивач є єдиною особою, яка фактично здійснює догляд за дитиною, надання йому можливості повноцінно реалізувати свій статус «особи, яка самостійно виховує та утримує дитину» є прямим забезпеченням права дитини на стабільність та безперервність батьківського піклування, що відповідає її найкращим інтересам та обов`язкам держави щодо їх захисту.
Окремо суд враховує, що місто Новгород-Сіверський Чернігівської області, у якому проживають позивач та її донька, розташоване неподалік від державного кордону з рф та часто потерпає від обстрілів. У зв`язку з частою відсутністю позивача, яка несе службу в іншому населеному пункті, малолітня ОСОБА_11 залишається під наглядом баби (матері позивача), яка згідно з актом обстеження умов проживання працює в одному з комунальних підприємтсв, тож не має можливості в робочий час в повній мірі здійснювати виховання, нагляд за місцем її перебування під час повітряних тривог, навчанням та всебічним розвитком дитини. Більше того, служба ОСОБА_1 в лавах ЗСУ фактично позбавляє малолітню ОСОБА_12 права переїзду разом із матір`ю до населеного пункту з більш безпечними умовами проживання. 
За таких обставин, встановлення факту самостійного виховання дитини матір`ю є не лише юридичною формальністю, а вкрай необхідним правовим кроком для забезпечення повноцінного повернення її до дитини, що є єдиним способом усунути загрозу порушення прав дитини та забезпечити її гармонійний розвиток під опікою матері.
Отже, факт самостійного виховання дитини позивачем знайшов своє повне та всебічне підтвердження. Тому суд доходить переконання, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню, оскільки саме такий спосіб захисту забезпечує правову визначеність у сімейних відносинах сторін та відповідає найкращим інтересам малолітньої дитини.
Таке рішення фіксує існуючий соціально-правовий статус сторін і не є перешкодою для батька у майбутньому реалізувати свої права у разі зміни його ставлення до обов`язків, оскільки інтереси дитини є динамічними та пріоритетними.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 352, 354, 380-384 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (Чернігівська область, м. Новгород-Сіверський, вул. Захисників України, буд. 2, код ЄДРПОУ 39709066), про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задовольнити повністю.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , самостійно утримує та виховує малолітню дитину - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне судове рішення складене 16 червня 2026 року.

Суддя Л.М. Усенко