СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2026 року м. Харків Справа №922/3593/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

за участю:
секретаря судового засідання Пархоменко О.В.;
представника заявника апеляційної скарги - адвокат Тригуб В.І. довіреність №27 від 01.12.2025 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду;
представника боржника - адвокат Філатова В.К. ордер АХ 1327709 від 18.02.2026 поза межами приміщення суду в режимі відеоконференції на підставі ухвали суду,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВ "Смарт Граніт" (вх. №496 Х/1) на ухвалу постановлену Господарським судом Харківської області у складі судді Міньковського С.В. 19.02.2026 (повний текст складений 02.03.2026) у справі №922/3593/25
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Смарт Граніт"
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"
про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Смарт Граніт" звернувся до Господарського суду Харківської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", оскільки боржник має перед кредитором заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.02.2026 у справі №922/3593/25 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Смарт Граніт" у відкритті провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".
Постановлено, що відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", після закінчення строків дії обмежувальних санкцій.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі про банкрутство за заявою ТОВ "Смарт Граніт", місцевий господарський суд зазначив, що кредитор - юридична особа ТОВ "Смарт Граніт" перебуває під контролем єдиного бенефіціарного власника (учасники) кредитора, фізичної особи ОСОБА_1 , який володіє 100% часткою статутного капіталу ТОВ "Смарт Граніт", і знаходиться під санкціями, що накладені на нього державою України.
Установлене, за висновком місцевого господарського суду, визначає та встановлює певний правовий режим для правовідносин між юридичною особою - кредитором, де єдиним бенефіціарним власником є фізична особа, до якої застосовані державою обмежувальні санкції, що напряму впливає на перебіг грошових вимог кредитора - юридичної особи до боржника іншої юридичної особи, який має невиконані грошові зобов`язання до цього кредитора, через призму приписів Закону України "Про санкції", Указів Президента України за №820/2022 від 01.12.2022, за №376/2024 від 24.06.2024, за №43/2023 від 24.01.2023, та Постанови КМУ №187 від 03.03.3022.
Місцевий господарський суд зазначив, що в даному випадку ініційована процедура банкрутства виходить за межі приватноправового спору та безпосередньо зачіпає публічний інтерес, що саме по собі є підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

11.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду в системі "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга ТОВ "Смарт Граніт", в якій просить суд:
1. скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.02.2026 у справі №922/3593/25;
2. направити заяву ТОВ "Смарт Граніт" про відкриття провадження у справі про банкрутство Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" до Господарського суду Харківської області для продовження розгляду.

Апелянт вважає, що місцевим господарським судом не правильно застосовані норми матеріального права, не повно досліджені обставини справи.
Так, апелянт стверджує, що ТОВ "Смарт Граніт" не є суб`єктом, до якого застосовані обмежувальні заходи, не підпадає під визначення осіб, відносно яких встановлено заборону на виконання грошових та інших зобов`язань.
На думку апелянта місцевий господарський суд застосував до спірних правовідносин постанову Верховного Суду від 17.06.2025 у справі №909/130/24, яка стосується інших обставин, які не є подібними до правовідносин в даній справі.
Крім того, апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив та не оцінив доводи кредитора про те, що на нього не поширюється дія постанови КМУ "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами Держави Україна у зв`язку з військовою агресією РФ" від 03.03.2022 №187.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2026 справу №922/3593/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3593/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ТОВ "Смарт Граніт", до надходження матеріалів справи.
17.03.2026 справа №922/3593/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2026, крім іншого, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Смарт Граніт" на ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.02.2026 року у справі №922/3593/25. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні 21.04.2026.
06.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а вимоги безпідставними. Наводить мотивування своєї позиції. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Харківської області залишити без змін.
07.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду від заявника апеляційної скарги надійшла відповідь на відзив. У відповіді заперечує проти доводів боржника та мотивів оскаржуваної ухвали. Зауважує на тому, що відповідно до норм КузПБ є лише три підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство. КУзПБ не містить такої підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство, яка зазначена судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі. Наполягає на тому, що місцевим господарським судом порушені норми КузПБ.

В судовому засіданні 21.04.2026 представник заявника апеляційної скарги підтримав її доводи та вимоги. Просить задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржувану ухвалу Господарського суду Харківської області та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В судовому засіданні представник боржника заперечував проти доводів та вимог апелянта з підстав, викладених у відзиві на скаргу. Просить відмовити у задоволенні скарги, а оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду, як законну та обґрунтовану, залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників учасників, перевіривши дотримання місцевим господарським судом норм процесуального права, правильність застосування норм матеріального під час постановлення оскаржуваної ухвали, Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.
Як установлено місцевим господарським судом та під час апеляційного провадження кредитор ТОВ "Смарт Граніт", код 00292333, зареєстровано, у м. Запоріжжя, вул. Краснова Миколи, буд.12-А., кінцевим бенефіціарним власником товариства є громадянин України ОСОБА_1 .
Згідно витягу з Державного реєстру санкцій гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , податковий номер № НОМЕР_1 знаходиться під санкціями строком на п`ять років до 24.06.2029 (витяг з Державного реєстру санкцій 29.01.2026)
Указами Президента України №820/2022 від 01.12.2022, №376/2024 від 24.06.2024, №43/2023 від 24.01.2023 щодо гр. ОСОБА_1 запроваджено персональні санкції, у тому числі:
- блокування активів (тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
- запобігання виведенню капіталів за межі України;
- обмеження торговельних операцій; обмеження транзиту ресурсів;
- анулювання переговорів з питань укладення договорів чи угод;
- зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона участі у приватизації, оренді державного майна особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або особами, що діють в їх інтересах;
- повна або часткова заборона на вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції.

Як убачається з матеріалів справи боржник Дочірнє підприємство "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України" має безспірні грошові зобов`язання перед кредитором ТОВ "Смарт Граніт " у загальному розмірі 2023370,27грн.
Місцевий господарський суд зазначив про наявність у боржника перед ініціюючим кредитором безспірних грошових зобов`язань, разом з цим врахував, що єдиний бенефіціарний власник ініціюючого кредитора перебуває під обмежувальними санкціями, що впливає на права цього кредитора, в тому числі можливості реалізувати ним право вимоги до зобов`язаної сторони, крім іншого, шляхом звернення за судовим захистом. Наведене стало підставою для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство.

Аналізуючи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, Східний апеляційний господарський суд дійшов таких висновків.
Під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу, стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо.
Термін "публічний порядок" необхідно розуміти як оціночний критерій, елементи якого закріплені в публічно-правових нормативних актах держави, що визначають основи державного ладу, політичної системи та економічної безпеки держави. Тому правовий захист не надається жодним правам чи інтересам, які могли б виникнути з дії, що порушує публічний порядок.
Одним із нових аспектів публічного порядку в Україні є санкційне регулювання, яке з`явилось із прийняттям Закону України "Про санкції" внаслідок збройної агресії щодо України.
Відповідно до преамбули Закону України "Про санкції" метою його ухвалення, зокрема, є гарантування конституційних прав і свобод людини і громадянина, захист державного суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості державних кордонів, недопущення втручання у внутрішні справи України та потреба невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам і національній безпеці України, включаючи ворожі дії, збройний напад інших держав чи недержавних утворень, завдання шкоди життю та здоров`ю населення.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи.
Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.
Застосування санкцій не виключає застосування інших заходів захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, її економічної самостійності, прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави.
Відповідно до пункту 1 частини першої, частин другої статті 3 Закону України "Про санкції" підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.
Згідно з частиною третьою статті 5 Закону України "Про санкції" рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.
Отже, Радою національної безпеки та оборони України приймаються рішення про обмежувальні заходи (санкції) щодо певних фізичних та юридичних осіб і таке рішення вводиться в дію відповідним указом Президента України.
Статтею 53 Закону України "Про санкції" визначено, що державний реєстр санкцій (далі - Реєстр) - це інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення та надання інформації про всіх суб`єктів, щодо яких застосовано санкції. Реєстр створюється з метою надання безоплатного публічного доступу до актуальної та достовірної інформації про всіх суб`єктів, щодо яких застосовано санкції. Дані Реєстру є відкритими і загальнодоступними, крім випадків, передбачених законом.
У постанові від 06.07.2023 у справі №9901/376/21 Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що санкції, передбачені Закону України "Про санкції", не є видом покарання чи відповідальності. Вони виконують функції обмежувального економічного заходу щодо осіб, які, зокрема, становлять для України загрозу посягання на її національні інтереси, національну безпеку, суверенітет і територіальну цілісність. Однією з підстав для застосування такого обмежувального заходу є дії, які створюють об`єктивні підозри для відповідних органів влади щодо терористичної діяльності цієї особи, і саме ці органи, як у цьому випадку СБУ та КМУ, надають РНБО відповідні пропозиції.
Санкції як економічні обмежувальні заходи є лише тимчасовими обмеженнями, що стосуються здебільшого втручання у право власності особи та носять превентивний характер.
Тимчасове обмеження права позивача користуватися та розпоряджатися належним йому майном дійсно є втручанням держави у його право на мирне володіння майном. Водночас, таке втручання держави у вказане право ґрунтується на вимогах, зокрема, Закону України "Про санкції" та має легітимну мету забезпечити контроль за власністю особи, яка може нести загрозу національним інтересам України. Такий контроль за Законом України "Про санкції" є необхідним для ефективного реагування держави на загрози її безпеці в умовах агресії Росії проти України. Зокрема він є заходом, який наша держава вживає, перебуваючи у стані самооборони згідно зі статтею 51 Статуту ООН.
В умовах збройної агресії Російської Федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 (з подальшим продовженням дії воєнного стану на підставі відповідних Указів), затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX (з подальшим продовженням дії воєнного стану на підставі відповідних Законів), запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, є в цілому допустимим.
У підпункті 1 пункту 1 Постанови КМУ №187 зазначено, що для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:
- виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):
- громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;
- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації;
- юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації;
- юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.
Отже, дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань, водночас не припиняє їх.
З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), які перебувають під обмежувальною дією санкцій, а також перелік яких наведений у постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 30.05.2023 у справах №925/1248/21; №909/130/24 від 30.06.2025 та інших.

Як установлено місцевим господарським судом, під час апеляційного провадження та не заперечується апелянтом Указами Президента України № 820/2022 від 01.12.2022, №376/2024 від 24.06.2024, № 43/2023 від 24.01.2023 щодо гр. ОСОБА_1 (єдиного бенефіціарного власника ініціюючого кредитора ТОВ "Смарт Граніт") запроваджено персональні санкції, у тому числі:
- блокування активів (тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;
- запобігання виведенню капіталів за межі України;
- обмеження торговельних операцій; обмеження транзиту ресурсів;
- анулювання переговорів з питань укладення договорів чи угод;
- зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; заборона участі у приватизації, оренді державного майна особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або особами, що діють в їх інтересах;
- повна або часткова заборона на вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції.

Східний апеляційний господарський суд відхиляє посилання апелянта про те, що місцевим господарським судом безпідставно не враховано, що ТОВ "Смарт Граніт" не є особою, яка перебуває під обмежувальними санкціями.
Дійсно, формально юридична особа ініціюючого кредитора ТОВ "Смарт Граніт" не є особою, до якої застосовані санкції. Однак, такі санкції застосовані до особи, яка є єдиним (тобто з часткою 100%) кінцевим бенефіціарним власником кредитора. Тобто фактично ТОВ "Смарт Граніт" перебуває під впливом особи бенефіціара, до якого застосовані обмежувальні санкцій.
Апелянт зазначає, що документи та відомості про кінцевих бенефіціарних власників, внесені до Єдиного державного реєстру, не вважаються достовірними і не можуть бути використані у спорі з третьою особою у правовідносинах, що регулюються законодавством України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.
Східний апеляційний господарський суд вважає безпідставними такі аргументи заявника апеляційної скарги, оскільки висуваючи такі аргументи, апелянт не заперечує та не спростовує той факт, що кінцевим бенефіціарним власником ТОВ "Смарт Граніт" є гр. ОСОБА_1 .
Відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, бенефіціарний власник якого перебуває під обмежувальними санкціями (РНБО або міжнародними), є складним правовим питанням, де стикаються норми Кодексу України з процедур банкрутства (КУзПБ) та Закону України "Про санкції".
Основна проблема полягає в тому, що участь підсанкційної особи (навіть опосередковано через компанію-кредитора) у судовому процесі може суперечити цілям санкцій - блокуванню активів та зупиненню фінансових операцій. 
Фактично підсанкційна особа опосередковано через компанію кредитора може контролювати активи, використовувати юридичну особу для досягнення своїх цілей.
Відповідно до сталої практики Верховного Суду, сформованої станом на квітень 2026 року, при прийнятті заяви про відкриття провадження господарський суд має перевіряти не лише наявність боргу, а й суб`єктний склад, включаючи наявність санкцій.
При цьому, у постанові Верховного Суду від 26.02.2025 у справі №200/4768/23 суд підтвердив необхідність врахування фактичного змісту правовідносин, а не лише формальної структури. Правова позиція Верховного Суду у зазначеній та у подібних справах зводиться до того, що визначальним є не формальний статус юридичної особи, а фактичний контроль; суд має оцінювати реальний вплив бенефіціара на діяльність суб`єкта.
При цьому, в таких випадках колізій КУзПБ підлягає застосуванню із врахуванням особливостей, які передбачені Законом України "Про санкції".
Наведені обставини детально досліджені та належним чином оцінені місцевим господарським судом. Східний апеляційний господарський суд вважає обгрунтованими та законними висновки суду першої інстанції про неможливість відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, єдиний кінцевий бенефіціарний 100% власник якого перебуває під санкціями, установленими державою Україна.

Східний апеляційний господарський суд погоджується з доводами апелянта про те, що Кодекс України з процедур банкрутства (КУзПБ) не містить прямої заборони на звернення до суду кредитора, який знаходиться під санкціями, як і не містить такої підстави для відмови у відкритті провадження.
Разом з цим, як проаналізовано та зазначено вище, необхідно враховувати обмеження, які передбачені Законом України "Про санкції", про що правильно виснував суд першої інстанції. У процедурах банкрутства законодавство обмежує права саме тих кредиторів, щодо яких застосовано санкції у вигляді блокування активів. Зокрема, такі кредитори можуть бути позбавлені права голосу на зборах кредиторів, а виконання майнових зобов`язань на їх користь заборонено. Як установлено та зазначено вище, єдиний власник товариства ініціюючого кредитора перебуває під дією обмежувальних санкцій, тому Східний апеляційний господарський суд відхиляє аргументи ТОВ "Смарт Граніт", що товариство не є таким, що знаходиться під санкціями і на нього не розповсюджується дія постанови КМУ №187. Оскільки особа власник може вчиняти дії через підконтрольних йому юридичних осіб, фактично намагаючись розпорядитись активами, що йому заборонено санкціями.
Отже, не зважаючи на наявність у ТОВ "Смарт Граніт" формальних підстав для звернення до суду із заявою про банкрутство боржника, однак враховуючи встановлені обставини перебування єдиного бенефіціарного 100% власника товариства під санкціями, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що ці обставини виключають можливість визнання грошових вимог відповідного суб`єкту до боржника у справі про банкрутство за правилами національного законодавства - КУзПБ та відкриття провадження у справі про банкрутство.
При цьому, Східний апеляційний господарський суд звертає увагу, що приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту з метою створення передумов для виведення активів із-під санкцій та/або їх "обходу". Якщо особи, щодо яких вже застосовано, або ж вирішується питання про застосування санкцій, ініціюють, зокрема, провадження у справі про банкрутство з метою створення передумов для виведення активів із-під санкцій та/або їх "обходу", то в такому разі відбувається використання провадження у справі про банкрутство не для захисту прав та інтересів сторін арбітражного спору, і судове рішення стосується відповідного державного органу, покликаного захищати інтереси держави у відповідних відносинах.
Суд першої інстанції правильно визначив, що спір виходить за межі виключно приватноправових відносин.
ДП "Харківський облавтодор" є підприємством державної форми власності, діяльність якого безпосередньо пов`язана із:
- функціонуванням об`єктів критичної інфраструктури;
- забезпеченням транспортної доступності;
- виконанням завдань загальнодержавного значення, зокрема в умовах воєнного стану;
- забезпеченням та обслуговуваням прифронтових територій та територій максимально наближених до зони бойових дій.
Відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою особи, що перебуває під контролем санкційного бенефіціара, створює реальні ризики, що можуть проявлятися у вигляді втручання в управління стратегічним державним підприємством; призначення підконтрольного арбітражного керуючого; отримання опосередкованого контролю над майном державного підприємства; нівелювання цілей застосованих санкцій, тощо.
Таким чином, у даному випадку процедура банкрутства безпосередньо зачіпає публічний порядок та інтереси держави Україна, що обґрунтовано виснувано судом першої інстанції.
Доводи апелянта про те, що вимоги ініціюючого кредитора підтверджені судовим рішеннями, які набрали законної сили, не спростовують правильніть висновків суду першої інстанції про неможливість відкриття провадження у справі про банкрутство за заявою кредитора, який перебуває під абсолютним (100%) контролем бенефіціарного власника, який знаходить під санкціями.
Суд першої інстанції не ставив під сумнів наявність між сторонами господарських відносин та факт заборгованості боржника перед ТОВ "Смарт Граніт".
Східний апеляційний господарський суд зауважує на тому, що санкції мають характер тимчасових заходів, що не позбавляє товариство права та можливості після припинення дії санкцій реалізувати свої права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, тому вимоги скарги відхиляються апеляційним господарським судом.
За наслідками апеляційного провадження Східний апеляційний господарський суд установив, що суд першої інстанції дотримався норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права, врахував останні позиції Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Харківської області у даній справі не установлено.
З огляду на висновок суду про відхилення апеляційної скарги судовий збір, сплачений апелянтом за звернення з апеляційною скаргою, покладається на апелянта відповідно до вимог статті 129 ГПК України.
Керуючись ст. 129, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 282-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Смарт Граніт" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.02.2026 у справі №922/3593/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.
Повна постанова складена 30.04.2026.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк 

Суддя М.М. Слободін