ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова
Іменем України
12 червня 2026 року
м. Харків
справа № 638/4084/26
провадження № 22-ц/818/3181/26
Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого - Пилипчук Н.П.,
суддів колегії - Мальованого Ю.М., Маміної О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 березня 2026 року, постановлену суддею Тимченко А.М.,
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2026 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулося до Шевченківського районного суду м. Харкова з позовом до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 березня 2026 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.
Не погодившись із вказаною ухвалою, представник ОСОБА_1 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати дану ухвалу, справу повернути до суду першої інстанції на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Направляючи справу за підсудністю Солом`янському районному суду м. Києва суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем по справі є Міністерство оборони України, а тому справа підлягає розгляду за місцем знаходження юридичної особи — Відповідача. Вказана позиція суду першої інстанції є помилковою з огляду на наступне: Відповідно до приписів ч. 17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача. Матеріалами справи підтверджується, що даний спір виник в наслідок того, що цивільний чоловік Позивача був військовослужбовцем та зник безвісти під час бойових дій, а отже справа прямо пов`язана із збройною агресією Російської Федерації, що дозволяє застосовувати підсудність за місцем мешкання Позивача. Окрім того слід звернути увагу на наступне: Верховний Суд неодноразово підкреслював у своїх постановах, що якщо державний орган лише використовує рішення суду для подальшого вирішення питання про виплати, справа залишається справою про встановлення юридичного факту. Слід зазначити, що у даній справі Позивач не має жодних позовних вимог які б стосувались безпосередньо прав і обов`язків Міністерства оборони України. Даний спір хоч і підлягає розгляду в загальному позовному провадженні все одно залишається спором про встановлення юридичного факту. В той же час відповідно до приписів ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Таким чином справа повинна розглядатись саме Шевченківським районним судом м. Харкова.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З огляду на вищенаведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних мотивів.
Ухвалюючи рішення про передачу справи на розгляд до Солом?янського районного суду м.Києва, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на підстави та предмет позову, з урахуванням позовних вимог, викладених позивачем, положення ст. 28 ЦПК України під час звернення із даним позовом до суду застосуванню не підлягають, під час звернення до суду з даним позовом позивачем мали бути застосовані правила ч. 2 ст. 27 ЦПК України, тобто, підсудність справи за місцезнаходженням відповідача, який є юридичною особою.
З такими висновками погоджується колегія суддів, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Відповідно до статей 293, 294 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України, передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Позовне провадження — вид провадження у судовому процесі, у якому розглядається спір двох сторін (позивача та відповідача), який виникає з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позовній формі захисту властива форма та порядок звернення до суду, однаковий порядок розгляду спору.
Підсудність справ позовного провадження визначена нормами параграфу 3 глави 2 ЦПК України.
Адвокат Савін О.С., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом в порядку позовного провадження.
Отже, вирішуючи питання підсудності цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд повинен керуватись саме правилами територіальної підсудності (юрисдикції), встановленими ст.26-ст.30 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
Доводи апеляційної скарги висновків не спостовують.
Відповідно дост. 375 ЦПК Українисуд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384, ЦПК Українисуд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Харкова від 04 березня 2026 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий –      Н.П. Пилипчук
Судді – Ю.М. Мальований
О.В. Маміна