Справа № 643/22771/25
Провадження № 3/643/118/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14.05.2026       м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Замікула Б.С., розглянувши матеріали, які надійшли з Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Сполучених Штатів Америки, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП

УСТАНОВИВ:

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498843 від 31.10.2025, 31.10.2025 о 00 год 23 хв м. Харків, пр-т Тракторобудівників, буд. 95, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнин рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода. Водію було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер алкотест 0290, тест 723 від 31.10.2025. За наслідками проведеного огляду встановлено перебування водія у стані алкогольного сп`яніння - 0,97 проміле.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення водієм вимог п.2.9а ПДР.
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Водночас, водій доручив захист своїх інтересів адвокату Кореняк Ю.С., яка подала до суду письмові пояснення, у яких заперечила наявність у діях свого підзахисного складу адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим просила закрити провадження у справі на підставі
п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування своєї позиції захисник зазначила, що ОСОБА_1 є громадянином США і не володіє українською мовою в обсязі, достатньому для розуміння процедури притягнення до адміністративної відповідальності. На думку захисника, це підтверджується відеозаписами з боді-камер поліцейських, на яких підзахисний неодноразово повідомляє, що не розуміє поліцейських. Посилаючись на ч. 1 ст. 268 КУпАП, ст. 274 КУпАП, п. 12 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015, захисник стверджує, що у разі складання протоколу щодо особи, яка не володіє українською мовою, є обов`язковим залучення перекладача, який має відповідну освіту та попереджений про відповідальність за завідомо неправильний переклад. На думку захисника, поліцейські цього обов`язку не виконали: залучення кваліфікованого перекладача не відбулось, натомість спілкування здійснювалось за допомогою невстановленої особи, яка телефоном на гучномовці коротко переказувала окремі фрази «ламаною» англійською, без підтвердження кваліфікації та без попередження про відповідальність за неправильний переклад. Захисник також звертає увагу на те, що права особі були зачитані не перекладачем, а самим працівником поліції, і не до складання протоколу, а після — о 01:24, тоді як протокол складено о 01:10.
Крім того, захисник стверджує, що з відеозаписів вбачається: до початку збирання доказів поліцейські в порушення ст. 268 КУпАП не роз`яснили водієві право на перекладача та право на юридичну допомогу. Крім того, на відеозаписі «export-qatom» зафіксовано, що підзахисного лише покликали поставити підпис, не повідомивши, у якому документі та у зв`язку з чим він підписується.
Також захисник вказує, що відповідно до Розділу ІІ п. 5 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів, затвердженої наказом МВС № 1026 від 18.12.2018, відеозйомка має вестися безперервно. Проте відеозапис з боді-камер поліцейських систематично переривався о 00:42, о 00:57, о 01:12, що, на думку захисника, є порушенням встановленого порядку і не дозволяє вважати такий запис належним та допустимим доказом.
Адвокат також ставить під сумнів весь процес перевірки на стан сп`яніння. Зокрема стверджує, що поліцейські не продемонстрували на камеру початкові (нульові) показники приладу «Драгер 7510» перед початком перевірки, тому неможливо підтвердити, що прилад не мав позитивного показника до початку вимірювання. Крім того, на відеозаписі зафіксовано, що підзахисний дув у прилад о 00:33, тоді як у роздруківці з приладу вказано час 00:30, тобто наявна розбіжність між часом на відео та часом, зафіксованим приладом. Також захисник вказує, що о 00:34 поліцейський показав прилад на камеру, однак показник 0,97 проміле на відеозаписі не видно. 
З урахуванням наведеного, посилаючись на положення ч. 3 ст. 62 Конституції України,
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, а також правову позицію Верховного Суду, захисник зазначає, що зібрані докази є недопустимими, що виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності та є підставою для закриття провадження.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, суддя зазначає наступне.
За змістом ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд повинен належним чином з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.
Як визначено ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. 
На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
Указом Президії Верховної Ради ПВР УРСР «Про ратифікацію Конвенції про шляховий рух»
№ 2614-VIII від 25.04.1974 зі змінами та доповненнями, внесеними Європейською угодою від 01.05.1971, у редакції від 26.03.2006 було ратифіковано Конвенцію про дорожній рух
(Відень, 08.11.1968).
Як визначено ч. 2 ст. 41 Конвенції про дорожній рух, договірні сторони будуть визнавати будь-яке національне водійське посвідчення, складене їх національною мовою або на одній з їх мов або, якщо воно не складене на такій мові, супроводжуване завіреним перекладом; будь-яке національне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 6 Конвенції, будь-яке міжнародне водійське посвідчення, що відповідає приписам додатку 7 Конвенції, дійсними на своїй території для керування автомобілем, що відповідає категорії чи категоріям транспортних засобів, на керування якими видане посвідчення, за умови, що вказане посвідчення є дійсним та що воно видане іншою договірною стороною чи одним з її територіальних підрозділів або об`єднанням, уповноваженим на це цієї договірної сторони чи одним з її територіальних підрозділів.
Відповідно до п. 30 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 р. № 340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту.
Згідно із ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху (далі - ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.
Положення п. 1.3 ПДР передбачають, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно з п. 2.9 а ПДР, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як встановлено п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст.130 КУпАП установлена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває у стані такого сп`яніння.
При цьому за приписами ст. 16 КУпАП іноземці і особи без громадянства, які перебувають на території України, підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах з громадянами України.
Порядок проходження огляду на стан сп`яніння врегульовано ст. 266 КУпАП, а також Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України № 1452/735 від 09.11.2015, та Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008.
Відповідно до п. 2, 4 розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п. 6 розділу І Інструкції).
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №498843 від 31.10.2025, який відповідає вимогам ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, містить виклад суті вчиненого правопорушення та є джерелом доказової інформації про подію правопорушення та особу, яка його вчинила;
- довідкою від 31.10.2025 з приладу Drager Alcotest 7510, прилад ARLM 0290, принтер ARLR 0078, результат огляду 0,97‰ проміле;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, а саме за допомогою Drager Alcotest ARLM 0290, результат огляду 0,97 ‰ проміле.
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у якому зазначено, що ОСОБА_1 31.10.2025 о 00 год 30 хв направляється до КНП ХОР «ОКНЛ» у зв`язку з виявленими ознаками сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, виражене тремтіння пальців рук.
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, дослідженими у судовому засіданні, при перегляді яких обставини, викладені у протоколі, знайшли своє підтвердження.
На переконання судді, надані докази на підтвердження винуватості є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені суддею обставини поза розумним сумнівом свідчать про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого
ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доказів, які б спростовували винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано.
Надаючи оцінку доводам захисника щодо відсутності в діях водія складу адміністративного правопорушення, суддя зазначає наступне.
Щодо відсутності перекладача під час складання адміністративних матеріалів
Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження.
З переглянутого відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що водій під час зупинки розумів характер і суть вимог, що до нього висувались поліцейськими. Загальний рівень його комунікації з поліцейськими свідчить про те, що особа фактично розуміла, що відбувається, і мала реальну можливість реалізувати свої процесуальні права, зокрема право заперечувати. Суттєво й те, що надалі, під час судового розгляду, захист інтересів водія здійснював кваліфікований адвокат, якого водій обрав на власний розсуд. Це підтверджує, що право на кваліфіковану юридичну допомогу реалізоване водієм повною мірою, а можливі обмеження при первинному оформленні матеріалів компенсовані на стадії судового розгляду, де особа має повноцінний захист.
Щодо переривання відеозапису з нагрудних камер поліцейських.
Захисник вказує на переривання відеозапису і на цій підставі ставить під сумнів його доказове значення. Зазначений довід суддя відхиляє з таких причин.
По-перше, відеозапис з нагрудних камер поліцейських є одним із доказів у справі, але не єдиним і не безальтернативним. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказова база у цій справі не зводиться виключно до відеозапису: вона включає протокол про адміністративне правопорушення, акт огляду на стан сп`яніння.
По-друге, сам по собі факт переривання запису не означає автоматичного визнання його недопустимим доказом. Необхідно оцінювати, що саме зафіксовано на наявному записі і чи підтверджує він у сукупності з іншими доказами факт правопорушення.
По-третє, у разі якщо на відеозаписі зафіксовано поведінку особи, її стан, спілкування з поліцейськими, а переривання відбулось у нейтральний момент, такий запис не втрачає свого доказового значення для підтвердження обставин, які він відображає. Суддя зобов`язаний оцінити доказ не формально (перерваний він чи ні), а змістовно, в сукупності з усіма іншими матеріалами справи.
Щодо сумнівів у процедурі перевірки на стан сп`яніння через неповну відеофіксацію.
Захисник ставить під сумнів усю процедуру огляду на стан сп`яніння, посилаючись на те, що вона не зафіксована повністю. Суддя також відхиляє вказаний довід, з огляду на таке.
Порядок огляду водіїв на стан сп`яніння визначений Інструкцією № 1452/735 від 09.11.2015, яка затверджена спільним наказом МОЗ та МВС України. Проведення процедури огляду підтверджується офіційно складеним процесуальним документам — актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів. Відеофіксація є додатковим засобом забезпечення об`єктивності, але її неповнота не скасовує і не знецінює акт огляду, якщо він складений у встановленому порядку та підписаний уповноваженими особами. Доказову силу акта огляду може спростувати лише встановлення конкретних процесуальних порушень при його складанні — але не сам факт відсутності відеозапису відповідного моменту.
Отже, доводи захисника не спростовують належності та допустимості наявних у справі доказів і не містять правових підстав для закриття провадження у справі.
Відповідно до довідки інспектора УПП в Харківській області ДПП, згідно облікових даних «ІПНП» - К`юлотт Фіннеган ОСОБА_2 посвідчення водія не отримував.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення відносно іноземця, суддя зазначає наступне.
Громадянин США підлягає адміністративній відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП на загальних підставах з громадянами України, оскільки положення ст. 16 КУпАП не встановлює жодних вилучень за ознакою громадянства.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху суддею не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до положень ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України.
З урахуванням санкції, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також беручи до уваги ту обставину, що водій є громадянином США та має чинне посвідчення водія, видане компетентним органом США, яке надає йому право керування транспортними засобами та визнається на території України відповідно до міжнародних договорів і законодавства України, суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до нього адміністративного стягнення у повному обсязі, передбаченому санкцією зазначеної статті.
Застосування до громадянина США такого адміністративного стягнення як позбавлення права керування, не передбачає анулювання або вилучення посвідчення водія, виданого компетентними органами іноземної держави. Однак, вказана санкція набуває форми заборони керування на території України з внесенням відомостей до відповідних баз даних МВС.
Відтак, суддя вважає за необхідне накласти адміністративне стягнення у межах санкції
ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме: призначити адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вичерпний перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору, міститься у ст. 5 вказаного Закону.
У матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні дані, які б підтверджували звільнення від сплати судового збору, а відтак, з  ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір за ухвалення постанови про накладення адміністративного стягнення.
Керуючись ст. 33, 40-1, 130, 251, 252, 280, 283-285, 287, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.
Штраф сплатити за реквізитами: отримувач коштів ГУК у Харківській області 21081300; код отримувача 37874947; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача UA168999980313020149000020001; код класифікації доходів бюджету 21081300; призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху»).
Судовий збір сплатити за реквізитами: отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача 899998; рахунок отримувача UA908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення».
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова в частині накладення стягнення у виді штрафу набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в частині позбавлення права керування транспортним засобом - з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 308 КУпАП, у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення.
Повний текст постанови складено та підписано 19.05.2026.

Суддя         Борис ЗАМІКУЛА