479/253/26
2/479/503/26
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
(заочне)
01 липня 2026 року с-ще Криве Озеро
Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого – судді Репушевської О.В.,
за участі: секретаря судового засідання Мардар Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №479/253/26 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у ч а с н и к и с п р а в и :
позивач ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ",
представник позивача Столітній М.М.,
відповідач ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в :

ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 21 липня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4829066 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 3500 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Позивач зазначив, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі та перерахував кредитні кошти на банківську картку відповідача, однак останній належним чином умови договору не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. 31 березня 2025 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", яке в подальшому змінило найменування на ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4829066 від 21 липня 2024 року. Позивач просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 24150 грн., з яких: 3500 грн. заборгованості за тілом кредиту; 13335 грн. заборгованості за процентами; 5565 грн. проценти за 106 календарних днів; 1750 грн. штрафних санкцій, та судові витрати.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заяви позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що 21 липня 2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ОСОБА_1 укладено договір №4829066 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 3500 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом становила 1,50 % за кожен день користування кредитом.
Укладення договору здійснювалось через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію".
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію про суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку та інші істотні умови договору.
Крім того, відповідно до відповіді АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" на виконання ухвали суду встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 та 21 липня 2024 року на зазначену картку дійсно зараховано грошові кошти у сумі 3500 грн..
Сума заборгованості за кредитним договором визначена первісним кредитором на підставі поденного розрахунку заборгованості відповідно до умов кредитного договору.
31 березня 2025 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ УКРАЇНА", яке в подальшому змінило найменування на ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ", укладено договір факторингу №25/10/2024, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" відступило, а ТОВ "ФК "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4829066 від 21 липня 2024 року.
Факт переходу права вимоги також підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, в якому зазначено відповідача та розмір заборгованості.
Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.
Згідно із ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.
Будь-яких доказів сплати заборгованості, контррозрахунку чи заперечень щодо позовних вимог відповідачем суду не надано.
Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення в загальному розмірі 22400 грн., з яких: - 3500 грн. заборгованості за тілом кредиту; - 13335 грн. заборгованості за процентами; - 5565 грн. заборгованість по процентах за 106 календарних днів нарахованих.
Разом із тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 1750 грн..
Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень ст.141 ЦПК України.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог (22400/24150х2662,40грн.) в розмірі 2 469,47 грн.
Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне.
Положеннями ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; ордер про надання правничої допомоги серії АІ №2140048, акт прийому-передачі виконаних робіт, заявку №15462 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.
Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення.
Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.526-527, 610, 611, 1054 ЦК України, ст.ст.142, 259, 263-265, 274-279, 280-284, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків під реєстраційним номером: НОМЕР_2 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФІНТРАСТ КАПІТАЛ" (03150 м.Київ вул.Загородня,15 офіс 118/2) заборгованість у розмірі 22400 грн., з яких: - 3500 грн. заборгованості за тілом кредиту; - 13335 грн. заборгованості за процентами; - 5565 грн. заборгованість по процентах за 106 календарних днів, та витрати по сплаті судового збору 2 469,47 грн..
В задоволенні решти вимог, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя :