Справа № 309/2395/25
Провадження № 2/309/808/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді Довжанин М.М.
з участю секретаря судового засідання Драб Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради про позбавлення батьківських прав,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Хустського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , де третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про позбавлення батьківських прав.
Позовні вимоги вмотивовано тим, що 10 листопада 2010 року ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_2 , який зареєстровано виконавчим комітетом Велятинської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 33.
За час спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10.03.2016р., справа № 309/455/16-ц, шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на виховання та утримання матері ОСОБА_1 
З моменту розірвання шлюбу батько життям сина жодного разу не поцікавився. Участі у вихованні сина не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не цікавиться успіхами та станом здоров`я дитини, не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини. Жодного разу не привітав дитину з днем народження, не зателефонував та жодного разу після розірвання шлюбу не відвідав дитину.
Сторони розірвали шлюб коли дитині виповнилося чотири роки, з того часу ОСОБА_4 свого батька не бачив і з ним не спілкувався, оскільки батько жодних дій щодо побачення та спілкування з дитиною не вчинив. 
Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні та вихованні. Всі питання щодо виховання та утримання сина позивачка вирішує самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. 
Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не подавав.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася. Представник позивача - адвокат Потьомкіна О. М. подала заяву про розгляд справи у її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
У судове засідання представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Хустської міської ради. До заяви додано рішення виконавчого комітету Хустської міської ради про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення на сайті судової влади.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив постановити рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до приписів ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 05 липня 2016 року Хустським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області. 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області № 309/455/16-ц від 10 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено на вихованні та утриманні матері ОСОБА_1 . 
Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області № 309/3916/22 від 09 листопада 2022 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2500грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 09 вересня 2022 року. 
Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб, виданої Велятинським старостинським округом Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , та разом з нею проживає син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З відповіді на адвокатський запит, наданою Велятинським ліцеєм Вишківської селищної ради Хустського району Закарпатської області, дирекція ліцею повідомила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 8-Б класі Велятинського ліцею. Мати ОСОБА_1 бере участь в шкільному житті дитини та підтримує зв`язок з вчителями. Батько ОСОБА_2 не бере участь в шкільному житті дитини та не підтримує зв`язок з вчителями. 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області,позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним та таким, що суперечить інтересам дитини. 
Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Також слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Повертаючись до обставин даної справ, суд констатує, що відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Весь цей час дитиною опікується мати ОСОБА_1 . 
Відповідно до висновку органу опіки та піклування доцільно позбавити відповідача батьківських прав відносно свого сина.
Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя.
Суд при цьому також враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/1.
На думку суду наведене, у сукупності із іншими обставинами справи, свідчить про те, що змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо. А отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав, і це не суперечитиме інтересам дитини.
Узагальнюючи наведене суд констатує, що пред`явлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір за пред`явлення позову у розмірі 1331,00 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 137, 258-259, 264-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.164, 166 СК України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 судовий збір у розмірі 1331,00 грн на користь держави.
Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення виготовлено 14 травня 2026 року.  

Суддя Хустського 
районного суду: Довжанин М. М.