ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/9956/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року (головуючий суддя Прасов О.О.)
у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідачів:
Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
Позивач, 12.11.2025 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (Відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (Відповідач-2), просив:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №083950026824 від 19.09.2025; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в ОСОБА_2 з 01.09.1986 по 09.06.1989, період роботи в релігійній громаді з 24.06.1989 по 10.10.1992 на посаді настоятеля Свято-Володимирівського храму м.Вільнянськ Запорізької області, та період роботи в релігійній громаді з 10.10.1992 по 31.12.2003 на посаді настоятеля Свято-Покровського кафедрального Собору м.Запоріжжя;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2025 про призначення пенсії за віком.
В обґрунтування позову зазначено, що 07 серпня 2025 року Позивач досяг пенсійного віку, встановленого пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: 60 років. 12.09.2025 у зв`язку з досягненням пенсійного віку Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року, надавши при цьому всі необхідні документи, що підтверджують страховий стаж, зокрема: у зв`язку з впровадженням екстериторіальності, заяву Позивача було направлено для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та розглянуто ним. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083950026824 від 19 вересня 2025 Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, копія додається. Вказане рішення мотивоване тим, що відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV для призначення пенсії за віком у 2025 році необхідний страховий стаж становить 32 роки. Згідно з наданими документами, страховий стаж Позивача визначено у розмірі 23 роки 5 місяців 11 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стражу не враховано періоди: Навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989, оскільки навчальний заклад не відноситься до закладів МОН; Період роботи з 24.06.1989по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. Позивач не погоджується з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 083950026824 від 19 вересня 2025 року, вважаючи його таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.
Рішенням Запорізьким окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року позов – задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 19.09.2025 за №083950026824 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи/страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989 та роботи з 24.06.1989 по 31.12.2003.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити з 08.08.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком.
В іншій частині позовної заяви відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж зазначений пунктом 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” становить 32 роки. Страховий стаж позивача становить 23 роки 5 місяців 11 днів. До страхового стажу не зараховані періоди: 
- навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989, оскільки навчальний заклад не відноситься до закладів МОН; 
- період роботи з 24.06.1989 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
Згідно ч.2 ст. 309 КАС України суд апеляційної інстанції ухвалою від 22.05.2026 продовжив строк розгляду даної справи на 15 днів.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно паспорта громадянина України НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами розгляду заяви від 12.09.2025 щодо призначення пенсії за віком ГУ ПФУ в Дніпропетровській області прийнято Рішення від 19.09.2025 за №083950026824 про відмову у призначенні пенсії, в якому зазначено наступне: 
«… Відмова про призначення пенсії за віком ОСОБА_3 . Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Дата звернення до органів Пенсійного фонду України 12.09.2025. 
Пенсійний вік визначений пунктом 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років. 
Вік заявника 60 років. 
Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 32 роки. 
Згідно наданих документів страховий стаж особи складає 23 роки 5 місяців 11 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви. 
До страхового стажу не враховано періоди:
- навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989, оскільки навчальний заклад не відноситься до закладів МОН;
- з 24.06.1989 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. 
В призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 12.09.2025 відмовлено, оскільки відсутній необхідний страховий стаж. 
На обліку в територіальних органах Пенсійною фонду України не перебуває та пенсію не отримує. …».
Позивач вважає протиправним рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії за віком
Суд першої інстанції позов задовольнив частково. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Частиною 1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено: 
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. 
Статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. 
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 
з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; 
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; 
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; 
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; 
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; 
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; 
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; 
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;
2. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: 
по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; 
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; 
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; 
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; 
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; 
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; 
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; 
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;
3. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: 
з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; 
з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; 
з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; 
з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; 
з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; 
з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; 
з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; 
У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. 
Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. 
Позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, а саме, до страхового стажу не враховано періоди:
- навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989, оскільки навчальний заклад не відноситься до закладів МОН;
- з 24.06.1989 по 31.12.2003, оскільки відсутня інформація про сплату внесків до Пенсійного фонду України. 
Надаючи оцінку зазначеним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає, що в силу ст. 62 Закону України №1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п.2.4 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої 29.07.1993 Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу (п.2.6 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).
Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. 
Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. 
Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників»).
Відповідно до п.4.1 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. 
Пунктом 1 «Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого 12.08.1993 постановою Кабінету Міністрів України №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (персоніфікований облік), є трудова книжка. 
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. 
Пунктом 2 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, зазначено, що з прийняттям цього наказу Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252), із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 №412, не застосовується.
За п.2.3 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях», яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 за №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 за №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 за №412), всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). (…).
Статтею 24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено:
Періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. 
Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України. 
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. 
Згідно статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: 
1) отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; 
2) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
При цьому, пунктом 6 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі», затвердженого 22.12.2014 постановою Правління Пенсійного фонду України №28-2 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 21.12.2022 за №28-2), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за №40/26485, зазначено, що Головне управління Фонду має право: 
2) отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань; 
5) користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; 
6) проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 
1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. 
У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку. 
При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія з урахуванням положень статті 29 цього Закону призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня.
Частиною 3 ст.28 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» встановлено, що усім громадянам, які працюють у релігійних організаціях, їх підприємствах і закладах, державна пенсія призначається і виплачується на загальних підставах відповідно до законодавства.
Статтею 11 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» передбачено, що релігійні управління і центри відповідно до своїх зареєстрованих статутів (положень) мають право створювати духовні навчальні заклади для підготовки священнослужителів і служителів інших необхідних їм релігійних спеціальностей. 
Духовні навчальні заклади діють на підставі своїх статутів (положень), що реєструються у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. 
Громадяни, які навчаються у вищих і середніх духовних навчальних закладах, користуються правами і пільгами щодо відстрочення проходження військової служби, оподаткування, включення часу навчання до трудового стажу в порядку і на умовах, встановлених для студентів та учнів державних навчальних закладів.
Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що період навчання позивача з 01.09.1986 по 09.06.1989 підтверджується: Дипломом №2838 від 14.06.1989 (а.с. 9).
Отже, вказаний період навчання у семінарії підлягає зарахуванню до трудового стаду.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що в силу аналізу вищезазначених норм, період навчання до 2004 року підлягає зарахуванню до пенсійного стажу, навіть якщо заклад не підпорядковувався Міністерству освіти і науки (МОН). 
Щодо періоду роботи позивача з 24.06.1989 по 31.12.2003 колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що вказаний період роботи підтверджуються: 
Довідкою від 10.09.2025 за №072/25 (а.с.10); 
Довідкою від 20.10.2025 за №081/25 (а.с.11); 
Трудовою книжкою НОМЕР_2 (а.с.16); 
Указом від 08.10.1992 за №42 (а.с.19); 
Указом від 24.06.1989 за №37 (а.с.20).
Щодо відсутності інформації про сплату внесків до Пенсійного фонду України за період з 24.06.1989 по 31.12.2003 (у зв`язку з чим позивачу не зараховано трудовий стаж) колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне. 
Верховний Суд має сталу позицію: відсутність або втрата даних про сплату страхових внесків до 1 січня 2004 року не є підставою для відмови у зарахуванні періоду до страхового стажу особи. Відповідальність за сплату внесків несе роботодавець, і це не повинно обмежувати право громадянина на пенсію (справи №460/991/24, №687/975/17).
Верховний Суд неодноразово наголошував, що позбавлення позивача соціальної захищеності та пенсійного стажу у зв`язку з невиконанням підприємством обов`язку зі сплати внесків до Пенсійного фонду України, суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Наявність чи відсутність сплати страхових внесків роботодавцем не спростовує самого факту виконання позивачем трудових обов`язків (постанова від 05.12.2025 року справа №600/3079/24-а, п.28).
Враховуючи наведені норми права та встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії фізичній особі за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування даних періодів до страхового стажу для обчислення пенсії.
Щодо неналежного оформлення трудової книжки та інших документів роботодавцем, навчальним закладом та іншими уповноваженими на те особами, вказана обставина не може бути підставою для позбавлення працівника конституційного права на пенсію, та не може бути підставою для не врахування стажу роботи працівника для обчислення пенсії.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції, відповідач-2 не зараховуючи до стажу роботи/страхового стажу позивача періоди навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989 та роботи з 24.06.1989 по 31.12.2003 не обґрунтовано не вжив заходів передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пп.2, 5, 6 п.6 «Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі» з метою перевірки інформації наведеної у наданих позивачем для призначення пенсії за віком документах.
Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що у відповідача-2 були у наявності всі необхідні документи для зарахування до стажу роботи/страхового стажу позивача періоди навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989 та роботи з 24.06.1989 по 31.12.2003.
Стаж роботи/страховий стаж/ позивача становить 40 років 08 місяців 28 днів (40 років 08 місяців 28 днів = 23 роки 05 місяців 11 днів (період роботи позивача визнаний відповідачем-2) + 17 років 03 місяці 17 днів (період навчання позивача з 01.09.1986 по 09.06.1989 та період роботи позивача з 24.06.1989 по 31.12.2003).
Отже, Рішення відповідача-2 від 19.09.2025 за №083950026824 про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.
З матеріалів справи не вбачається порушення права та інтересів позивача з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.
З метою захисту прав та інтересів позивача, з огляду на приписи ч.2 ст.9, ч.2 ст.245 КАС України, суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 19.09.2025 за №083950026824 про відмову у призначенні пенсії позивачу.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача-2 зарахувати до стажу роботи/страхового стажу/ позивача періоди:
- навчання з 01.09.1986 по 09.06.1989, 
- роботи з 24.06.1989 по 31.12.2003 та зобов`язання відповідача-2 призначити з 08.08.2025 позивачу пенсії за віком.
Згідно частини 4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
В даній справі для прийняття рішення про призначення пенсії позивачу виконано всі умови, визначені законом.
Суд першої інстанції прийшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. 
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача-2 спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.12.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 08.06.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова