Справа № 487/9319/25 
Провадження № 2/487/2639/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2026 м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої судді Скоринчук К.М.,
секретаря судового засідання Карбівничої А.О.,
представника позивача – адвоката Дідняк І.А.,
представника відповідача – Задунайської Т.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

У Заводський районний суд м. Миколаєва через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов мотивовано тим, що 26.09.2025 відбулась ДТП між транспортним засобом BYD SONG PLUS EV, д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням позивача та ЗІЛ ММЗ, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , власником транспортного засобу якого є МКП «Миколаївводоканал». Оскільки водій ЗІЛ ММЗ– ОСОБА_3 свою провину у дорожньо-транспортній пригоді визнав, учасниками дорожньо-транспортної пригоди було вирішено скласти європротокол. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПРАТ «АРСЕНАЛ», а винуватця ДТП – ПАТ СК «ОРАНТА». 26.09.2025 ОСОБА_1 за власні кошті в сумі 8000,00 грн. замовив незалежну оцінку про визначення величини втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля. Згідно звіту № 302-25 від 23.10.2025 ринкова вартість автомобіля BYD SONG PLUS EV, д. н. з. НОМЕР_1 , дорівнює 1134087,48 грн на дату ДТП, вартість відновлювального ремонту - 443342,35 грн (з врахуванням ПДВ в запчастинах), величина втрати товарної вартості транспортного засобу на дату ДТП 26.09.2025 - 51266,47 грн. Позивач просить з відповідача стягнути 51266,47 грн втрати товарної вартості транспортного засобу. Окрім того, просить стягнути 50 000 грн моральної шкоди, оскільки, маючи батьків похилого віку, тривалий час не мав можливості користуватися своїм автомобілем, що призводило до значних незручностей, вимушеність користуватися послугами таксі, а також моральних страждань, оскільки позивач втратив здатність до здорового сну, постійно переживає події, які сталися з ним та наслідки, які ця подія спричинила для нього та родини. В зв`язку з тим, що транспортний засіб значно пошкоджений, його реальна вартість значно знизиться після відновлювального ремонту, а тому позивач знаходиться в пригніченому стані та тривожності. Також просив стягнути на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн.
Ухвалою суду від 16.12.2025 відкрито провадження справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду.
30 грудня 2025 року відповідачем подано відзив. У відзиві зазначено, що із позовними вимогами щодо стягнення 50000,00 грн моральної шкоди, відшкодування розміру втрати товарної вартості транспортного засобу в сумі 51266,47 грн, витрат на проведення оцінки - 8000,00 грн, витрат на правничу допомогу - 15000,00 грн відповідач не згоден з наступних підстав. Позивач у підтвердження заявлених вимог надав повідомлення про ДТП, в якому зазначено про пошкодження задньої кришки багажнику, заднього бамперу, фари та крила транспортного засобу BYD SONG PLUS EV реєстраційний номер НОМЕР_3 , належного йому. Іншого детального опису та доказів завданих пошкоджень не надано. Розмір матеріального збитку не підтверджений належними доказами, адже поданий позивачем звіт (акт) про оцінку майна не відповідає законним вимогам так як складений не у повній формі. До звіту не додано акт огляду транспортного засобу, в якому повинно були бути зафіксовані пошкодження завдані ДТП, невідомо, чи взагалі було здійснено огляд транспортного засобу, а якщо це було здійснено, чи складався відповідний документ. Неможливо встановити які саме методики використовував оцінювач при здійсненні оцінки, які здійснював розрахунки, чи було зафіксовано наявну дефектність, чи був укомплектований транспортний засіб і таке інше. Також, для огляду транспортного засобу не було запрошено представника МКП “Миколаїводоканал”, звіт оцінювача не надавався підприємству. 
Щодо стягнення витрат на проведення оцінки в сумі 8000,00 грн – позивачем надано документ Ошадбанку за назвою “на IBAN з карткового рахунку” від 26.09.2025р. на суму 4000,00, статус якої визначеної, як очікує обробки, що не підтверджує факт здійснення оплати. Цивільно-правова відповідальність МКП “Миколаївводоканал” була забезпечена в ПАТ СК “ОРАНТА”, а Позивача в ПРАТ “АРСЕНАЛ”, однак позивачем долучено платіжну інструкцію №1170075 платник АТ СК”АРКС”, отримувач ОСОБА_4 ФОП, на суму 433742,35 грн, призначення платежу страхове відшкодування згідно акту №ARX4448315 ОСОБА_5 . Жодних звернень від ОСОБА_1 до МКП “Миколаївводоканал” не надходило та заходів досудового врегулювання спору позивачем не вживалося. 
Щодо відшкодування моральної шкоди - позивач жодним доказом не доводить обґрунтованість та розміри завданої йому моральної шкоди. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому відповідачем моральних страждань та жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір в 50 000,00 грн. 
В частині стягнення витрат на правничу допомогу відповідач зазначив, що даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, не потребує дослідженню великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, не потребує підготовки значної кількості процесуальних документів, заявлена Позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн є неспіврозмірною зі складністю даної справи й не відповідає критерію розумності та реальності. Крім того, Позивач не надав попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу та документально не підтвердив обсяг наданих послуг та їх вартість, тож дана позовна вимога не підлягає задоволенню.
12 лютого 2026 року представник позивача – адвокат Дідняк І.А., яка діє на підставі ордера серія ВЕ №1176484 від 10.11.2025 та договору б/н від 30.10.2025, до початку судового засідання надала суду повний текст Звіту про незалежну оцінку майна №302-25, протокол огляду колісного транспортного засобу із переліком пошкоджень, докази на підтвердження витрат на правничу допомогу та повторно раніше подані документи.
27 лютого 2026 року представник відповідача подала заперечення проти прийняття поданих 12 лютого 2026 року представником позивача доказів з підстав порушення строків їх подачі. 
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Дідняк І.А. підтримала заявлені вимоги та наполягала на їх задоволенні. Просила не брати до уваги та не надавати оцінку як доказам, оскільки не відносяться до даної справи, платіжній інструкції №1170075 від 27.10.2025 та акту виконаних робіт №ЛС – 0000037 від 17.12.2025 (а.с. 23, 98).
У судовому засіданні представник відповідача Задунайська Т.В., яка діє на підставі довіреності, заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві. В частині наданих додаткових доказі представником позивача перед початком розгляду справи по суті зазначила, що такі докази подані з порушенням норм процесуального права, оскільки позивачем не обгрунтовано підставу їх неподання разом із позовом. Окрім того, представник звернула увагу суду на те, що наданий позивачем протокол огляду транспортного засобу подано без наданого перекладу, адже його зміст частково заповнений російською мовою. З огляду на зазначене просила суд не брати такий доказ до уваги.
Ухвалою суду від 11.03.2026 позов було залишено без розгляду за заявою представника позивача.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 21.04.2026 вказану ухвалу скасовано та справу направлено для продовження розгляду справи.
За результатом розгляду даної цивільної справи, заслухавши доводи сторін та дослідивши письмові докази, суд ураховує наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України).
Судом встановлено, що 26.09.2025 на перетині вулиць Кузнецька - Садова у місті Миколаєві відбулась дорожньо-транспортна пригода між транспортним засобом марки «BYD SONG PLUS EV», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником та водієм якого є позивач ОСОБА_1 , та марки «ЗІЛ ММЗ» державний номерний знак НОМЕР_2 , власником є МКП «Миколаївводоканал», під керуванням ОСОБА_6 , який свою провину у ДТП визнав. На місці ДТП було складено європортокол (а.с. 21). 
Даний факт сторонами не оспорювався.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Законодавче визначення деліктної відповідальності за завдану шкоду та підставі її виникнення закріплені у положеннях статті 1166 ЦК України. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Такими є, зокрема завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини.
Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду джерелом підвищеної небезпеки покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підтвердження заявлених вимог в частині відшкодування збитків, позивачем надано звіт №302-25 від 23.10.2025 про незалежну оцінку майна з визначення величини втрати товарної вартості внаслідок ДТП автомобіля BYD SONG PLUS EV реєстраційний номер ВЕ1789YA, повний текст якого було подано представником позивача до початку розгляду справи по суті виходячи з позиції відповідача невизнання позову, висвітленої у відзиві. Вказаний звіт виготовлений ПП ОСОБА_7 , за висновком якого ринкова вартість автомобіля складає 1 134 087,48 грн, вартість відновлювального ремонту – 443 342,35 грн та величина втрати товарної вартості – 51 266,47 грн (а.с. 7-12, 72-79).
Суд не залишає без уваги зазначення представником відповідача відсутність підтверджуючих даних щодо повідомлення відповідача про час та місце технічного огляду пошкодженого транспортного засобу і, як наслідок, відсутності представника відповідача під час огляду такого, а також відсутність підтверджуючих даних щодо досудового врегулювання спору.
Разом з тим, суд ураховує, що доказів у підтвердження відмінності характеру та обсягу пошкоджень внаслідок ДТП, належного позивачеві транспортного засобу, підтвердженого позивачем письмовими доказами, зокрема протоколом огляду (а.с. 80), відповідачем суду не надано та заявлений позивачем розмір втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, відповідачем не спростовано.
В частині зауваження представника щодо поданого позивачем протоколу огляду колісного транспортного засобу від 26.09.2025, із переліком пошкоджень, викладених російською мовою та без надання перекладу, суд зазначає, що таке зауваження є слушним. Разом з тим, в ході розгляду справи та під час безпосереднього дослідження вказаного доказу, представником відповідача не було зазначено, який пункт протоколу є незрозумілим, нечитабельним та таким, що унеможливив зрозуміти суть змісту протоколу.
Виходячи з того, що ДТП мала місце, транспортні засоби були пошкодженні та позивачем надано докази на підтвердження матеріальних збитків, існування яких та їх розмір відповідачем не спростовані, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 51 266,47 грн витрат товарної вартості транспортного засобу, підлягає задоволенню.

У підтвердження вимоги відшкодування витрат в розмірі 8000,00 грн на проведення оцінки майна з визначення величини втрати товарної вартості, позивачем надано копії Договору про проведення оцінки КТЗ від 26.09.2025, рахунку №302-25 від 25.09.2025, квитанцій Ощадбанку від 26.09.2025 та 04.10.2025 (а.с. 19, 22, 90, 95, 96, 97).
Надаючи оцінку поданим доказам, суд ураховує, що запис здійснений вручну невстановленою особою на рахунку №302-25 від 25.09.2025 про сплату 4000 грн 26.09.2025 та 4000 грн 04.10.2025 без будь-якого завірення не є належним доказом здійснення позивачем оплати, як і не є належними доказами здійснення такої оплати квитанції Ощадбанку від 26.09.2025 та 04.10.2025 на суму по 4000 грн із зазначенням статусу операції «Очікує обробки» (а.с. 22, 96, 97), при цьому договір про проведення оцінки КТЗ від 26.09.2025 є лише доказом узгодженої вартості послуг, але не доказом здійснення їх оплати.
Інших доказів у підтвердження понесення позивачем витрат у розмірі 8000,00 грн суду не надано.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов в частині відшкодування витрат на проведення оцінки є недоведеним та таким, що задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).
Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Дану правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2020 по справі № 752/17832/14-ц.
Звертаючись до суду з вимогою стягнення з відповідача 50 000,00 грн моральної шкоди, позивач надав суду копії документів, які посвідчують особу його матері ОСОБА_8 та її чоловіка ОСОБА_9 , а також медичні довідки, згідно яких ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні у 2021 році у зв`язку із проведенням оперування та ендопротезування правого колінного суглоба та ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікувння у вересні 2024 року з приводу гострої печінкової недостатності, гострого вірусного гепатиту В, реактивний панкреатит. Свою вимогу обгрунтував тим, що його мама та її чоловік проходять лікування, мають потребу у транспортуванні до медичних закладів, необхідності вчасної доставки їм ліків та продуктів харчування, що значно легше б відбувалось у разі наявності транспортного засобу. Також, позивач зазначив, що втратив здатність до здорового сну, постійно переживає події, які сталися з ним та наслідки, які ця подія спричинила для нього та родини. В зв`язку з тим, що транспортний засіб значно пошкоджений, його реальна вартість значно знизиться після відновлювального ремонту. Позивач знаходиться в пригніченому стані та тривожності. Моральна шкода полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль та витрат для організації свого життя, оскільки він та його родина були позбавлені можливості користуватися автомобілем, постійно користуючись послугами сервісу «Таксі» коли необхідно терміново пересуватись містом.
У судовому засіданні представник позивача додатково зазначила, що позивач є діючим військовослужбовцем та неможливість користуватися власним автомобілем спричинила йому незручності, окрім іншого, і під час відряджень, адже він вимушений був користуватися послугами таксі, виходячи з того, що військова частина не завжди могла забезпечити транспорт.
Вирішуючи питання відшкодування маральної шкоди у заявленому розмірі, суд ураховує, що у підтвердження зазначених обставин та перебування їх у взаємозв`язку із ДТП, зокрема: втрати здатності здорового сну, пригніченість стану, тривожність, постійного користування послугами таксі, тощо, позивачем не надано суду доказів, а медичні довідки щодо стану здоров`я його матері та її чоловіка стосуються обставин, які мали місце задовго до ДТП від 26.09.2025, та не перебувають у взаємозв`язку із вказаною подією. Також відсутні докази забезпечення позивачем транспортування батьків до медичних закладів після ДТП з використанням послуг таксі чи будь-яким іншим транспортом та оплати ним таких послуг. Відсутні докази і на підтвердження відряджень позивача та використання під час таких не службового, а власного автомобіля, як на тому наголошувала представник позивача. Також суд ураховує і ту обставину, що умислу у водія транспортного засобу, належного відповідачеві, на вчинення ДТП та спричинення позивачеві матеріальної чи моральної шкоди не було і доказів у протилежне суду не надано. 
Тобто, будь-які докази на підтвердження тих обставин, на які вказує представник позивача як підставу для відшкодування відповідачем моральної шкоди у заявленому розмірі, суду не надані. 
Разом з тим, суд ураховує, що 26.09.2025 мала місце ДТП в якій позивач є потерпілим, а його автомобіль зазнав ушкоджень, що не заперечується і відповідачем. Пошкодження транспортного засобу, належного позивачеві, як і сама подія, мають негативні наслідки через порушення життєвого порядку, виникнення ряду питань, пов`язаних з відновленням попереднього становища, що об`єктивно має негативний вплив на маральний стан загалом.
З огляду на викладене суд, керуючись принципами розумності та справедливості, вважає достатнім стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача до відповідача в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання судових витрат, суд ураховує наступне.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 с. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У частині вирішення питання витрат на правничу допомогу слід урахувати, що до таких витрат включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу представник позивача надала суду: додатки до договору про надання правової (правничої ) допомоги від 30.10.2025 про узгодження сторонами гонорару в розмірі 15000 грн, попередній розрахунок судових витрат на загальну суму 15300 грн та платіжну інструкцію про сплату позивачем адвокату Дідняк І.А. 7537,69 грн (а.с. 91-94).
У даній справі суд ураховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вищевказаному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У даній справі щодо розподілу понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що: публічний інтерес до справи відсутній, справа належить до категорії незначної складності, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, правові позиції у цій категорії справ є усталеними, відповідач висловив незгоду із заявленим розміром, частина поданих представником позивача документів не стосуються предмета спору, а тому суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн є завищеною, непропорційною та не є співмірною зі складністю справи, обсягом поданих доказів та ціною позову.
З врахуванням вищевикладеного, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, виходячи із принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, а також з конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 8000,00 грн.
Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення, відповідно з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених вимог підлягає до стягнення3520 грн витрат на професійну правничу допомогу та 1492,20 грн судового збору на користь держави, оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та позов було подано в електронній формі через електронний кабінет, що є підставою для застосування коефіцієнт 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ “Про судовий збір”.
Керуючись статтями 22, 23, 1166, 1167,1187 ЦК України, статтями 12, 13, 76-81, 141, 258-259, 263, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Частково задовольнити позов.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 51 266,47 грн витрат товарної вартості транспортного засобу.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 3 000,00 грн моральної шкоди.
У решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь ОСОБА_1 3 520 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» на користь держави 1 492,20 грн судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач: Міське комунальне підприємство “Миколаївводоканал”, ЄДРПОУ 31448144, адреса: Миколаївська область, місто Миколаїв, вулиця Погранична, 161.

Суддя: К.М. Скоринчук