РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/4468/24	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, 
В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Рівненського окружного адміністративного суду із позовом до Житомирської митниці (далі - відповідач), в якому просить суд: 
визнати протиправними та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101150/2023/000029. 
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що до митного органу подано декларацію № 23UA101150004862U0 з метою митного оформлення товару разом з документами, які підтверджують митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості (за ціною договору). Проте, митний орган надіслав декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів із зазначенням про наявність у поданих документах розбіжностей та неточностей. Позивач вказує, що жодних розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не було, а тому вимога митного органу про надання додаткових документів є необґрунтованою та безпідставною. У подальшому митним органом сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості, відповідно до яких скориговано митну вартість товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості. Відповідач безпідставно поставив під сумнів весь поданий йому пакет документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки митним органом не доведено обставин, які б свідчили про існування у нього достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованих товарів. Позивач вказує, що такі рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки до митного оформлення декларант надав усі без винятку належні документи щодо заявленої ціни товарі, з огляду на що звернувся до суду та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
24.05.2024 через відділ документального забезпечення суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що подані позивачем до митного оформлення товару документи містили розбіжності та митний орган володів інформацією щодо іншого цінового рівня товарів. Вказане було безумовною підставою для витребування у декларанта додаткових документів, які надані у повному обсязі не були. Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято картку відмови та рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач доводить, що оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є такими, що прийняті митним органом в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, а тому просить суд відмовити у задоволенні позову.
ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. 
Ухвалою суду від 02.05.2024 позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву. 
Розпорядженням Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2025 № 689 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 460/4468/24. 
Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського окружного адміністративного суду від 05.09.2025, головуючою суддею по розгляду справи № 460/4468/24 визначено суддю Поліщук О.В.
Ухвалою суду від 10.09.2025 адміністративну справу № 460/4468/24 прийнято до провадження судді Поліщук О.В. та розпочато її розгляд спочатку.
Ухвалою суду від 11.05.2026 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду доказів сплати суми судового збору.
12.05.2026, на виконання вимог ухвали суду від 11.05.2026, позивачем усунено недоліки позовної заяви
Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ ПРАВОВІДНОСИН. 
Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.
Позивач відповідно до контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 (далі - Контракт) імпортує в компанії Taskale Mobilya Dis Tikaret Ltd. Sti. (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців.
Вид, кількість, ціна товару узгоджується між продавцем та покупцем і фіксується в інвойсах до Контракту (п.2.1. Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023).
Відповідно до п.3.1. загальна сума Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 складається із загальної суми інвойсів.
В пунктах 4.1.-4.4. Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 сторони узгодили, що якість товару, проданого відповідно до даного Контракту, повинна повністю відповідати міжнародним стандартам і сертифікатам виробника. Продавець відповідає за якість товару, що поставляється. Продавець засвідчує, що товар, що постачається по даному Контракту, вироблений Taskale Mobilya Dis Tikaret Ltd. Sti. Країна походження – Туреччина.
Відповідно до п.6.1.-6.3 Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 поставка товару може здійснюватися морським, залізничним та автомобільним транспортом. 
Умови поставки згідно цього Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 обумовлюються для кожної окремої поставки в інвойсі до Контракту згідно з правилами Інкотермс 2020. За дорученням продавця безпосереднім відправником товару може бути інша фірма. Відправник товару та конкретні умови вказуються в інвойсах. 
Як передбачено у п.7.1. Контракту № Т 09/2023 від 05.09.2023 усі розрахунки за цим контрактом здійснюються у доларах США банківським переказом. 
Контракт підписано та скріплено печатками продавця та покупця. 
06.09.2023 продавець надіслав покупцю ФОП ОСОБА_1 попередній рахунок (Proforma invoice № 1 від 06.09.2023), в якому сторони досягли домовленості на поставку кухонних наборів меблів, загальною кількістю 275 одиниць та вартістю 23 310,00 доларів США.
У попередньому рахунку (Proforma invoice) № 1 від 06.09.2023 умови оплати є такими: 19 520,00 дол. США – попередня оплата; 3790,00 дол. США – після отримання товару.
05.10.2023 покупець оплатив 19 520,00 дол. США за замовлений товар, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № (MUR)1 від 02.10.2023.
10.10.2023 складено комерційний інвойс (commercial invoice) № TAS2023000000302 на поставку наступного товару: набір зі столу та 6 стільців, 90 наборів, 8100 дол. США; набір зі столу та 4 стільців, 106 наборів, 7420 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 9 наборів, 990 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 55 наборів, 5225 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 15 наборів, 1575 дол. США. Загальна вартість 23 310,00 дол. США.
Перевезення товару здійснювалося відповідно до договору № 29 від 04.10.2023, укладеного між позивачем ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Логітранс Ложістік».
Поставку товару на територію України здійснено вантажним автомобілем на підставі транспортної заявки № 1 від 04.10.2023 та міжнародної автотранспортної накладної № 2312796ЕХ від 10.10.2023. 
Відповідно до довідки про транспортно-експедиційні послуги від 09.10.2023 вартість доставки вантажу для ФОП ОСОБА_1 згідно договору № 29 від 04.10.2023 автомобілем д.н.з. НОМЕР_1 – НОМЕР_2 за маршрутом: м. Кайсері (Туреччина) – смт Рокитне (Україна) складає 81 255,46 грн: від м. Кайсері (Туреччина) до п/п Порубне становить 65 004,37 грн., включаючи навантажувально/розвантажувальні роботи; від /п Порубне до смт Рокитне становить 16 251,09 грн.; страхування вантажу не проводилось.
Товар ввезено на митну територію України.
З метою митного оформлення товару та вільного його випуску в обіг на території України, позивачем до митного органу було подано митну декларацію № 23UA101150004862U0 від 19.10.2023. 
Декларантом обрано перший метод визначення митної вартості – за ціною договору, що підтверджується гр. 43 МД митної декларації № 23UA101150004862U0 від 19.10.2023.
Декларантом розраховано митні платежі, розрахунок яких наведений в гр. 47 МД № 23UA101150004862U0 від 19.10.2023: податок на додану вартість в розмірі 173 018,78 грн (код виду надходжень 028).
Митну вартість розраховано в загальному розмірі 926 199,49 грн (гр.12 МД № 23UA101150004862U0 від 19.10.2023), з яких 23 320,00 дол. США (852 616,51 грн) ціна товару та 73 582,98 грн витрати на транспортування. 
На виконання вимог статті 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товару та її складових декларантом надано товаро-супровідні документи (гр. 44 МД № 23UA101150004862U0 від 19.10.2023).
Житомирська митниця не погодилась із заявленою декларантом митною вартістю товарів та 25.10.2023 прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000316/2, відповідно до якого визначену декларантом митну вартість товару скориговано за 6 (резервним) методом.
У графі 33 рішення № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023 митний орган зазначив обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості: 
Відповідно до пункту 1 контракту від 05.09.2023 № Т 09/2023 (далі - Контракт) продавець продає, а покупець купує товари народного вжитку згідно інвойсів, які надаються на кожну поставку. До митного оформлення надано рахунок-фактуру від 10.10.2023 № TAS2023000000302 на мебельні комплекти, які не містять достатніх відомостей про товар, а саме відсутній артикул, назва, тощо. Наприклад, п 1,3,4,5 рахунку-фактури, містить однаковий опис, але різу ціну. В пакувальному листі від 10.10.2023 зазначена вага нетто не відповідає вазі, заявленій до митного оформлення, виявлені обставини можуть свідчити, що до митного оформлення надано товар, який не можна ідентифікувати з товаросупровідними документами. 
Частиною 2 ст. 52 Митного кодексу України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну (ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України).
Відповідно до п.7 Контракту конкретні умови оплати за товар вказуються в рахунку-фактурі на кожну поставку. До митної декларації долучено платіжний документ в іноземній валюті № МТ103 від 02.10.2023. Зазначений документ не може бути використано як документ, що підтверджує ціну, що була фактично сплачена за товару у зв`язку із наступним. 
Відповідно до пункту 7.2 Контракту переказ грошових коштів здійснюється з поточного рахунку покупця на поточний рахунок продавця згідно Контракту. Разом з тим, оплата за товар здійснена з рахунку продавця, реквізити якого не співпадають з реквізитами зазначеними в пункті 13 Контракту. Враховуючи виявлені розбіжності, платіжний документ не може бути використано для підтвердження митної вартості. 
Додатково надані довідки АТ «Ощадбанк» від 05.09.2023 № 116 та АТ КБ «Приватбанк» від 23.10.2023 № 231023SU09572501 не усувають вищезазначені розбіжності та містять лише інформацію про відкриття рахунків. Додатково надана проформа рахунок від 06.09.2023 не може бути використана для підтвердження митної вартості так як не містить посилання на контракт. Так як оплата за товар здійснена покупцем за реквізитами іншого банку ніж зазначений в Контракті, то надана проформа-рахунок може стосуватися іншої поставки.
Відповідно до відомостей графи 20 митної декларації № 23UA101150004862U0 зазначено, що товар постачається на умовах EXW Kayseri. Згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати («Інкотермс 2020») за умовами поставки EXW продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання по поставці, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому зазначеному місці та не несе витрати на навантаження, розвантаження товару на транспортний засіб. Відповідно до ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України витрати на навантаження/розвантаження товару є складовими митної вартості товару, вартість якого визначена за основним методом.
До митного оформлення долучено Довідки про транспортні витрати № 09/10/2023/02 від 09.10.2023 та № 10/10/2023/01 від 10.10.2023, які містять відомості про те що вартість перевезення включає в себе вартість навантажувально/розвантажувальних робіт. Разом з тим, в договорі на перевезення від 04.10.2023 № 29 між ТОВ «ЛОГІТРАНС ЛОЖІСТІК» (перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (клієнт), відсутні відомості про те, що навантаження, розвантаження товару на транспортний засіб здійснюється перевізником. Додатково до митного оформлення надано транспортну заявку від 04.10.2023 № 1, в якій зазначено, що перевізник здійснює навантажувально-розвантажувальні роботи товару, що суперечить умовам договору від 04.10.2023 № 29. Відповідно до п.п.2.1.6 - 2.1.8 договору на перевезення ФОП ОСОБА_2 забезпечує завантаження товару на транспортний засіб, та несе відповідальність за неправильне завантаження, якщо транспортний засіб зазнає пошкоджень (п. 5.6). Відповідно до п. 8.3 договору зміни та доповнення оформляються письмово. Разом з тим, до митного оформлення доповнень до договору , що стосується обов`язків сторін не надано. Таким чином, належним та допустимим доказом того, що перевізник поніс витрати на навантаження товару на транспортний засіб відсутні та є підстави вважати, що до митної вартості товару не включені такі витрати.
Додатково надані прайс-листи від 06.09.2023 не можуть бути використані для підтвердження митної вартості, так як не містять відомостей яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: терміну дії пропозиції, умов платежу, термін поставок товарів, умов поставок, тощо. Також, зазначені в ньому товари не можна ідентифікувати з товарами зазначеними в рахунку-фактурі. 
Додатково надані рішення Рівненського та Хмельницького окружного адміністративного суду не можуть бути використані для підтвердження заявленої митної вартості так як дані рішення не стосуються даної поставки. 
Копії митних декларацій країни відправлення та рахунки-фактури не можуть бути використані для підтвердження митної вартості так як не стосуються оцінюваного товару.
Далі митний орган вказує, що згідно із ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
З метою обґрунтованого вибору другорядного методу визначення митної вартості оцінюваних товарів проведено консультацію, в ході якої декларанту було запропоновано інформацію щодо вартості схожого товару. Методи 2а і 2б не можуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю цінової інформації на ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методи 2в і 2г - в зв`язку з відсутністю основи для віднімання та додавання вартості.
Митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням 6 (резервного) методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.
Митну вартість товару № 1 визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 30.08.2023 № 23UA400040028714U2 - 4,42 дол. США /кг, митну вартість товару № 2 визначено за митною декларацією від 22.08.2023 №23UA400040027864U9 - 4,42 дол. США /кг.
Числове значення митної вартості товару № 1 у валюті рахунку становить 66 963,00 дол. США, числове значення митної вартості товару № 1 у валюті рахунку становить 3094,00 дол. США.
У зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення у митному оформлення товарів за декларацією № 23UA101150004862U0 відмовлено, про що складено картку відмови № UA101150/2023/000029. 
Декларантом подано митну декларацію № 23UA10115004897U9 від 25.10.2023 для митного оформлення товару. При подачі декларації враховано вимоги рішення про визначення митної вартості товарів № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023.
У графі 43 митної декларації № 23UA10115004897U9 від 25.10.2023 зазначено порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався декларантом та порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.
Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів з податку на додану вартість на суму 327 299,11 грн, що відображено в графі «Подробиці розрахунків» митної декларації № 23UA10115004897U9 від 25.10.2023. 
Не погоджуючись з рішенням відповідача про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Згідно із частиною першою статті 7 МК України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль – це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).
Відповідно до частини першої статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Частинами першою-другою статті 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Зокрема, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено – банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України встановлено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
В силу вимог частини п`ятої статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
В свою чергу, відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з частиною другою статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 54 МК України передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частиною першою статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
При цьому, частиною першою статті 57 МК України закріплено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
В силу вимог частини другої-третьої статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією (частина четверта статті 57 МК України).
Таким чином, до виключних повноважень органу доходів і зборів належить здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, яке полягає у перевірці числового значення та методу визначення заявленої митної вартості.
Разом з тим, з урахуванням положень частини третьої статті 318 МК України, яка встановлює, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, реалізація зазначених повноважень повинна відбуватись із обмеженим втручанням у процедуру самостійного визначення декларантом митної вартості імпортованих товарів, котрому повинна передувати наявність в органу доходів і зборів обґрунтованих сумнiвiв у правильності визначення заявленої митної вартості товарів.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Частиною десятою статті 58 МК України передбачено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:
1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;
2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;
3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті;
4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;
5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
7) витрати на страхування цих товарів.
Частиною одинадцятою статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у цій статті.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
За змістом частини другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
З аналізу наведених вище норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на імпортерові. Але, при цьому, митний орган може витребувати додаткові документи лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому, в розумінні вищенаведених статей, сумніви митниці є обґрунтованими тоді, коли: надані декларантом документи містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, або наявні ознаки підробки.
Наведені норми законодавства зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Не зазначення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Так, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару та надання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості.
При цьому позиція митного органу полягає у тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних (наявність неточностей), необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим від декларанта витребовувались додаткові документи, та оскільки декларантом не надано необхідних витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці по розмитненню подібного товару.
З огляду на матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.
Аналізуючи доводи митного органу про те, що до митного оформлення надано рахунок-фактуру від 10.10.2023 № TAS2023000000302 на мебельні комплекти, які не містять достатніх відомостей про товар, а саме відсутній артикул, назва, тощо, суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджується, що 10.10.2023 складено комерційний інвойс (commercial invoice) № TAS2023000000302 на поставку товару: набір зі столу та 6 стільців, 90 наборів, 8100 дол. США; набір зі столу та 4 стільців, 106 наборів, 7420 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 9 наборів, 990 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 55 наборів, 5225 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 15 наборів, 1575 дол. США. Загальна вартість 23 310,00 дол. США.
Ідентичні відомості щодо замовленого позивачем товару наявні у попередньому рахунку (Proforma invoice) № 1 від 06.09.2023 та у пакувальному листі від 10.10.2023.
Також відомості щодо характеристик замовленого позивачем товару конкретизовано у прайс-листі від 06.09.2023, який містить зображення замовленого позивачем товару, за яким можна ідентифікувати вартість кожного набору зі столу та стільців. 
Отже, доводи митниці відхиляються в цій частині як безпідставні.
Щодо доводів митного органу про те, що в пакувальному листі від 10.10.2023 зазначена вага нетто, яка не відповідає вазі, заявленій до митного оформлення, суд вказує наступне.
Судом встановлено, що у пакувальному листі від 10.10.2023 вказано про поставку 275 наборів столів. Вага нетто становить 15 850 кг. Вага брутто становить 16 100 кг.
Відповідно до митної декларації № 23UA101150004862U0 щодо товару № 1: маса брутто становить 15 350 кг (графа 35), маса нетто – 15 150 кг (графа 38); щодо товару № 2: маса брутто становить 750 кг (графа 35); маса нетто – 700 кг (графа 38).
Відповідно, за митною декларацією № 23UA101150004862U0 маса брутто всього товару – 16 100 кг (15 350+750), маса нетто – 15 850 кг (15 150+700), що відповідає відомостям, які заявлені у товаро-супровідних документах.
Крім цього, пакувальний лист, як документ в якому відображається вид товару, що знаходиться в товарному місці (контейнер, ящик, коробка тощо) не містить відомостей щодо вартості товару, а отже не може підтверджувати числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. 
Отже, наведені доводи відповідача не є підставою для коригування митної вартості товару.
З приводу доводів митного органу про те, що оплата за товар здійснена з рахунку продавця, реквізити якого не співпадають з реквізитами зазначеними в пункті 13 Контракту, суд вказує таке. 
Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 , як покупцем, та турецькою Компанією Taskale Mobilya Dis Ticaret Ltd. Sti., як продавцем, укладено Контракт № T 09/2023 від 05.09.2023, предметом якого є товари народного вжитку.
Сторонами Контракту № T 09/2023 від 05.09.2023 погоджено поставку товару на суму 23 310 дол. США, про що зазначено в попередньому рахунку (Proforma invoice) № 1 від 06.09.2023.
Також у попередньому рахунку (Proforma invoice) № 1 від 06.09.2023 сторони погодили, що умови оплати є такими: 19 520,00 дол. США – попередня оплата; 3790,00 дол. США – після отримання товару.
Матеріалами справи підтверджується, що ФОП ОСОБА_1 здійснено передоплату замовленого товару на суму 19 520 дол. США, що підтверджується платіжною інструкцією від 02.10.2023. У призначенні платежу платіжної інструкції від 02.10.2023 вказано: передоплата за меблі на підставі Контракту № T 09/2023 від 05.09.2023. 
Суд зазначає, що надана платіжна інструкція від 02.10.2023 містить всі необхідні реквізити покупця ФОП ОСОБА_1 , а саме: адресу реєстрації ( АДРЕСА_1 ), номер рахунку ( НОМЕР_3 ), суму коштів 19 520,00 дол. США, призначення платежу. 
Цей платіжний документ містить реквізити продавця товару Компанії Taskale Mobilya Dis Ticaret Ltd. Sti., адресу реєстрації: Karpuzsekisi, MAH.5.3.CAD.NO:10, Hacilar/Kayseri, номер рахунку: IBANTR200020500009764774300101.
Відповідно, надана платіжна інструкція від 02.10.2023 є належним доказом здійснення передоплати за придбаний товар на підставі Контракту № T 09/2023 від 05.09.2023 в сумі 19 520,00 дол. США. 
Перерахування коштів з іншого рахунку, ніж зазначений у Контракті № T 09/2023 від 05.09.2023, жодним чином не впливає на визначення числових складових митної вартості товару. 
Також, до митного оформлення долучено довідку АТ «КБ Приватбанк» від 23.10.2023 щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_3 та довідку АТ «Державний ощадний банк України» від 05.09.2023 щодо наявності у ФОП ОСОБА_1 рахунку НОМЕР_4 .
Отже, доводи митного органу про невідповідність здійсненого розрахунку за товар умовам контракту є безпідставні та не стосуються числових значень митної вартості товару. 
Надаючи оцінку доводам митного органу про те, що додатково надана проформа рахунок від 06.09.2023 не може бути використана для підтвердження митної вартості, так як не містить посилання на контракт, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що продавець 06.09.2023 надіслав покупцю ФОП ОСОБА_1 попередній рахунок (Proforma invoice № 1 від 06.09.2023) на поставку кухонних наборів меблів, загальною кількістю 275 одиниць та вартістю 23 310,00 дол. США.
У попередньому рахунку (Proforma invoice) № 1 від 06.09.2023 сторони погодили, що умови оплати є такими: 19 520,00 доларів США – попередня оплата; 3790,00 дол. США – після отримання товару.
05.10.2023 позивач оплатив 19 520,00 дол. США за замовлений товар, що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті № (MUR) 1 від 02.10.2023. У призначені платежу платіжної інструкції від 02.10.2023 вказано: передоплата за меблі на підставі Контракту №T 09/2023 від 05.09.2023.
10.10.2023 складено комерційний інвойс (commercial invoice) № TAS2023000000302 на поставку наступного товару: набір зі столу та 6 стільців, 90 наборів, 8100 дол. США; набір зі столу та 4 стільців, 106 наборів, 7420 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 9 наборів, 990 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 55 наборів, 5225 дол. США; набір зі столу та 6 стільців, 15 наборів, 1575 дол. США. Загальна вартість 23 310,00 дол. США.
Зі змісту поданих до митного оформлення Контракту № T 09/2023 від 05.09.2023, проформи інвойсу № 1 від 06.09.2023 та комерційного інвойсу № TAS2023000000302 від 10.10.2023 вбачається, що ці документи є взаємопов`язаними, підтверджують поставку партії кухонних меблів на суму 23 310,00 дол. США. 
Проформу інвойс № 1 від 06.09.2023 складено після укладення Контракту № T 09/2023 від 05.09.2023, тобто на його виконання. 
Відсутність у наданому до митного оформлення попередньому інвойсі реквізитів контракту, на виконання якого він виданий, не впливає на числові значення складових митної вартості, оскільки затвердженої форми таких документів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено.
Подані до митного оформлення інвойси містять вичерпні відомості про ввезений позивачем товар, а саме інформацію щодо продавця та покупця, ціну товару та кількість.
Суд наголошує, що застосування такої підстави в якості приводу для коригування митної вартості товару є безпідставним та необґрунтованим. Так, Верховний Суд в постанові від 27.06.2019 у справі № 0840/3083/18 (адміністративне провадження № К/9901/13897/19) виснував, що «відсутність у рахунку посилання на контракт не є підставою вважати, що такий рахунок не пов`язаний з контрактом...». 
У постанові Верховного Суду від 02.11.2018 у справі № 821/3874/15-а, за аналогічних обставин, зроблений наступний висновок: «До того ж наведена обставина (в інвойсі відсутня інформація щодо номера/дати договору та інша інформація щодо умов поставки) не може бути визнана як достатня підстава для висновку про неможливість ідентифікувати інвойс із товаром, оскільки відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару». 
Отже, доводи митного органу в цій частині також є спростованими. 
Щодо доводів Житомирської митниці про не включення витрат на навантаження товару на транспортний засіб до митної вартості суд зазначає наступне.
Відповідно до п.3.2 Договору № 29 про надання транспортних послуг від 04.10.2023 вартість послуг, вказана у заявці, включає в себе вартість транспортних послуг перевізника. 
Транспортні послуги поділяють за видом діяльності на перевізні та неперевізні. До неперевізних транспортних послуг належать, серед інших, вантажно-розвантажувальні роботи (завантаження, розвантаження, маркірування, комплектація, перевантаження).
Судом перевірено, що у довідках про транспортні витрати № 09/10/2023/02 від 09.10.2023 та № 10/10/2023/01 від 10.10.2023 підтверджено, що вартість перевезення включає в себе вартість навантажувально/розвантажувальних робіт.
Додатково на вимогу митного органу надано транспортну заявку № 1 від 04.10.2023 на перевезення вантажів автомобільним транспортом (додаток до договору № 29 від 04.10.2023). 
Транспортна заявка № 1 від 04.10.2023 містить інформацію про те, що перевізник ТОВ «Логітранс Ложістік» здійснює навантажувально/розвантажувальні роботи товару. 
Отже, наданими до митного оформлення документами підтверджується, що вартість перевезення включає в себе вартість навантажувально/розвантажувальних робіт.
Щодо доводів митного органу про те, що додатково надані прайс-листи від 06.09.2023 не можуть бути використаний для підтвердження митної вартості, так як не містять відомостей яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, суд вказує таке.
Судом встановлено, що 20.10.2023 на вимогу митного органу ФОП ОСОБА_1 надано прайс-листи від 06.09.2023 виробника товару турецької компанії Taskale Mobilya Dis Ticaret Ltd. Sti.
Надані прайс-листи від 06.09.2023 містять інформацію щодо товару та його ціни.
Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.
Чинне законодавство України не встановлює вимог щодо форми та змісту прайс-листа, а наявність або відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), не свідчить про заниження ФОП ОСОБА_1 митної вартості товару.
Прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 810/690/17).
Щодо твердження митного органу про те, що у наданому декларантом прайс-листі відсутня кінцева дата дії пропозиції, то такі відомості жодним чином не можуть вплинути на складові вартості товарів, що постачаються на територію України. 
Отже, відсутність у прайс-листі кінцевої дати пропозиції не може бути підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
З огляду на викладене, суд зазначає, що при зверненні до митного органу щодо оформлення товарів позивачем були надані усі належні документи, які підтверджують числові значення вартості товарів. Натомість відповідачем жодним чином не обґрунтовано наявність сумнівів у заявленій митній вартості товарів. 
Положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни товару, вказаної у документах, які самі по собі вже підтверджують митну вартість товару. 
Правові висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16, від 19.02.2025 у справі № 1.380.2019.002530, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України. 
Суд наголошує, що в ч. 3 ст. 53 МК України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33 рішення про коригування митної вартості відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України.
Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, від 26.06.2024 у справі № 1.380.2019.002240, від 27.02.2025 у справі № 300/784/24, які відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України враховуються судом при ухваленні рішення у даній справі.
На переконання суду, відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.
Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених ч. 3 ст. 53 МК України підстав для витребування у позивача додаткових документів.
Крім того, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У графі 33 оскаржуваного позивачем рішення № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023 вказано, що митну вартість товару № 1 визначено на підставі цінової інформації щодо митної вартості товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 30.08.2023 № 23UA400040028714U2 – 4,42 дол. США /кг, митну вартість товару № 2 визначено за митною декларацією від 22.08.2023 № 23UA400040027864U9 – 4,42 дол. США /кг.
Поряд із тим, судом враховано, що текст спірного рішення про коригування митної вартості не містить інформації про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. 
У свою чергу, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішеннях про коригування митної вартості лише на номери митних декларацій, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості визначення митної вартості за резервним методом.
Такі міркування суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 25.05.2021 у справі № 520/10386/2020 та від 13.01.2022 у справі № 520/11061/2020.
Водночас у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19, від 17.01.2022 у справі № 520/2000/19, від 16.01.2025 у справі № 160/939/24, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховуються судом при вирішенні цієї справи.
Суд наголошує, що в ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено чіткі підстави для наявності у митного органу права вимагати надання додаткових документів, які повинні бути зазначені в графі 33рішення про коригування митної вартостівідповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.
Тому, наявність саме обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18, від 26.06.2024 у справі № 1.380.2019.002240, від 27.02.2025 у справі № 300/784/24.
На переконання суду, відповідач не довів, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, не вказав на документи, зазначені у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, і які подав позивач як декларант при митному оформленні товару, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар, всупереч імперативної вимоги закону.
Отже, відповідно до наявних у справі доказів досліджених судом, відповідач взагалі не мав передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підстав для витребування у позивача додаткових документів.
З огляду на наведене, суд констатує, що рішення про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача, які підлягають до судового захисту шляхом скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень. 
У свою чергу, картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101150/2023/000029 також є протиправною і підлягає скасуванню.
За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
В ході судового розгляду адміністративної справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.
РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.
За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 5040,79 грн, а тому на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці, документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5040,79 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Житомирської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, картки відмови в прийнятті митної декларації, 
Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів № UA101000/2023/000316/2 від 25.10.2023. 
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101150/2023/000029.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 5040 (п`ять тисяч сорок) гривень 79 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 13 травня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 
Відповідач - Житомирська митниця (вул. Перемоги, 25,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003, ЄДРПОУ/РНОКПП 44005610) 

Суддя       Ольга ПОЛІЩУК