ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 694/3131/24		
Провадження № 22-ц/821/1009/26		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Василенко Л. І., 
суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Звенигородський районний відділ ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства та стягнення аліментів, у складі головуючого судді: Кравченко Т М., 

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року  ОСОБА_1 звернулася до Звенигородського районного суду Черкаської областіз даним позовом.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської областівід 03 грудня 2024 року відкрито загальне позовне провадження. Призначено у справі підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17.10.2025 призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, та провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи.
14.01.2026 до суду з Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України надійшли матеріали вищевказаної цивільної справи без виконання ухвали суду від 17.10.2025. Експертиза не проведена, оскільки 21.11.2025 та 23.12.2025 ОСОБА_2 на відбір зразка крові не з`явився, тоді як ОСОБА_1 разом з дитиною для відбору зразків крові з`явилися.
Ухвалою суду від 15.01.2026 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 04.03.2026.
03.03.2026 представником відповідача – адвокатом Білим М. М. подано клопотання про зупинення провадження у справі в зв`язку з перебуванням відповідача ОСОБА_2 на військовій службі з 07.04.2022. У клопотанні зазначено, що у зв`язку з перебуванням відповідача на службі в Збройних Сил України він не був присутній в судових засіданнях та не з`явився на виклик до експертної установи для проведення генетичної експертизи.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2026 рокупровадження у справі № 694/3131/24 зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.
Зобов`язано ОСОБА_2 повідомити суд про усунення причин, які стали підставою для зупинення провадження у даній справі.
Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку та просить скасувати ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2026 року про зупинення провадження.
Поновити провадження та продовжити розгляд справи про встановлення батьківства.
Забезпечити проведення генетичної експертизи, в тому числі за місцем проходження військової служби відповідача або розглянути справу з оцінкою його ухилення від експертизи.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що зупинення провадження на невизначений строк порушує право дитини на судовий захист та реалізацію її права.
Зазначає, що проходження відповідачем військової служби не позбавляє його можливості брати участь у справі через представника, якого він має або пройти генетичну експертизу.
Вважає, що відповідач уже ухилявся від проходження генетичної експертизи, що свідчить про зловживання процесуальними правами.
На думку скаржника, справу зупинено без достатньої правової підстави. Сам факт проходження відповідачем військової служби не унеможливлює проведення судової генетичної експертизи або його участі у справі.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 – адвокат Білий М. М. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.03.2026 залишити без змін.
Вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови не порушені норми процесуального права.
Зазначає, що ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.10.2025 у справі призначено судово-генетичну експертизу, проте ОСОБА_2 не з`явився до Державної спеціалізованої установи «Київське бюро судово-медичної експертизи» Міністерства охорони здоров`я України на відбір зразка крові, оскільки з 07.04.2022 перебуває на військовій службі за мобілізацією у в/ч НОМЕР_1 . 
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 2 ст. 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені, зокрема, у п. 14 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла наступних висновків. 
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, яка регламентує обов`язок суду зупинити провадження у справі, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Відтак, приписи п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи та реалізацію процесуальних прав, зокрема, військовослужбовців.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 (провадження № 14-74цс25) сформулювала правовий висновок, згідно з яким з моменту введення в Україні воєнного стану (24 лютого 2022 року) Збройні Сили України та інші військові формування в цілому вважаються такими, що «переведені на воєнний стан» для цілей застосування п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
У цій же постанові Велика Палата відступила від попередніх висновків касаційних судів, зазначивши, що вимога доводити залучення конкретної військової частини до бойових дій або переведення її на штат воєнного часу є надмірним формалізмом. Верховний Суд чітко визначив, що належними доказами для зупинення провадження є документи (військовий квиток, довідка форми № 5, накази командира тощо), які підтверджують сам факт перебування особи на військовій службі.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 07.04.2022 по теперішній час, що підтверджується довідкою Командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 № 5398 від 27.02.2026.
Доводи скаржника про те, що відповідача в судових засіданнях може представляти його адвокат, не спростовує його права на зупинення провадження на момент винесення оскаржуваної ухвали, оскільки характер військової служби в умовах воєнного стану передбачає можливість оперативної зміни місця дислокації та завдань військовослужбовця.
Вирішальним при застосуванні п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 754/947/22, є волевиявлення військовослужбовця. Суд зобов`язаний зупинити провадження, якщо сторона-військовослужбовець не висловила бажання продовжувати розгляд справи. У цій справі клопотання про зупинення провадження було подано представником відповідача в інтересах військовослужбовця, а долучені скаржником докази не спростовують вказаної обставини.
Доводи апеляційної скарги, що зупинення провадження у справі порушує право дитини на судовий захист та реалізацію права дитини на встановлення її походження та отримання аліментів є необґрунтованими, оскільки положення ст. 251 ЦПК України чітко передбачають випадки, в яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, а у ст. 253 зазначеного Кодексу визначені строки, на які зупиняється провадження у справі.
Апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що зупинення провадження у справі є тимчасовим заходом та у разі наявності доказів на підтвердження припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, позивач не позбавлена права ініціювати питання про поновлення провадження у справі шляхом подання до суду відповідного клопотання.
На ряду з цим, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції зобов`язав ОСОБА_2 повідомити суд про усунення причин, які стали підставою для зупинення провадження у даній справі.
Апеляційний суд зауважує про відсутність підстав для визначення місця проведення генетичної експертизи, адже предметом апеляційного перегляду справи є саме ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, а не ухвала про призначення судової експертизи.
Інші доводи апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на правильному тлумаченні норм процесуального права в контексті актуальної практики Верховного Суду. 
Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Отже, матеріалами справи підтверджено факт перебування відповідача на військовій службі і за наявності клопотання представника відповідача – адвоката Білого М. М. зупинити провадження у цій справі, висновок суду першої інстанції про необхідність зупинення провадження у справі з метою недопущення порушення права відповідача на справедливий судовий розгляд є правильним та таким, що відповідає вимогам закону та обставинам справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених обставин ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 04 березня 2026 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Текст постанови складено 20 травня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков 

Т. Л. Фетісова