Справа № 473/1331/26
РІШЕННЯ
іменем України

"14" травня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, в якій вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати – ОСОБА_2 .
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка для його обслуговування. 
ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину шляхом спільного постійного проживання зі спадкодавицею на час її відкриття, звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу її оформлення. 
Проте нотаріус відмовила заявнику у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутні докази, що підтверджують факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 . 
У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавицею на час відкриття спадщини в судовому порядку, вказуючи на те, що можливість встановлення такого факту в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи втрачена, що фактично позбавляє його права на спадкування.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 не з`явилися, проте останній надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримує.
Представник заінтересованої особи – Вознесенської міської ради Величко Є.О. в судове засідання не з`явився, однак надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів справи.
Оскільки матеріали містять всі необхідні для вирішення справи відомості, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заявника та представників сторін. 
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 
Зокрема, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника – ОСОБА_2 .
Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, прийнявши спадщину шляхом спільного постійного проживання зі спадкодавицею на час її відкриття, звернувся до Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області з приводу її оформлення. 
Проте нотаріус відмовила заявнику у вчиненні відповідної нотаріальної дії, оскільки відсутні докази, що підтверджують факт прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті ОСОБА_2 . 
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження — це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). 
Зокрема, згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Факт постійного проживання заявника зі спадкодавицею на час відкриття спадщини повністю підтвердився дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема копією довідки голови вуличного комітету ОСОБА_4 від 19 березня 2026 року (а.с. 12), згідно якої з 2022 року ОСОБА_1 постійно проживав зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював догляд за нею, оскільки остання через похилий вік потребувала стороннього догляду. Після смерті ОСОБА_2 заявник залишився проживати в спадковому будинку. 
Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавицею на час відкриття спадщини в адміністративному чи іншому порядку на час розгляду справи неможливе, внаслідок чого останній позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті матері.
З матеріалів справи не вбачається спору про право.
Враховуючи встановлені судом обставини, заява підлягає задоволенню. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 293, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини – задовольнити повністю.

Встановити факт, що  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Михайлівка Біляївського району Одеської області, постійно проживав разом зі спадкодавицею  ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вознесенську Миколаївської області, на час відкриття після неї спадщини.  

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Суддя: О.В. Вуїв