Справа №:755/13732/24
Провадження №: 2/755/6930/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2026 р.  Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гончарука В.П., з секретарем Оніщуком Р.О., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Житлово-будівельний кооператив «САТУРН», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «Сатурн» заборгованість за період з 01 вересня 2021р. по 31 травня 2024 р. в розмірі 26 248,27 грн., в т.ч. 3 261,40 грн. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 112,30 грн. по внесках в ремонтний фонд, 13 775,33 грн. прострочена оплатою реструктуризована заборгованість, 3 771,37 грн. - втрати від інфляції, 1 126,39 грн. - 3 % річних, -4 201,48грн. пені.
Визначити порядок виконання рішення суду, відповідно якого нарахування відповідних відсотків та визначити порядок виконання рішення суду, відповідно якого нарахування відповідних відсотків та індексу інфляції відповідно до норм частини 2 статті 625 ЦК України та частини 10 статті 265 ЦПК України здійснювати до моменту виконання до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування .
Покласти на відповідачів судові витрати 2 422,40 грн. - витрати по оплаті судового збору та 5 371,12 грн. - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання і проживає з її власницею повнолітня особа ОСОБА_2 , що підтверджується картками прописки.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Відповідачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 374265414від 15.04.2024р., копія якої додається, оригінал знаходиться у ЖБК «Сатурн», місцезнаходження оригіналів інших доданих до позову копій документів зазначено нижче у переліку додатків до позову.
Відповідачі зареєстровані та спільно проживають за вказаною адресою. Розміри внесків на утримання будинку та прибудинкової території затверджено рішенням загальних зборів членів ЖБК. Позивач утримує зазначений будинок та прибудинкову територію, здійснює поточні та капітальні ремонти, надає інші послуги з утримання будинку. Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 вересня 2021р. по 31 травня 2024 р, що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
"08" серпня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва суддею Арапіна Н.Є., відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року, дану справу передано в провадження судді Дніпровського районного суду м. Києва Гончаруку В.П.
Копію вказаної ухвали позивачем було отримано 21 серпня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа Дніпровського районного суду м. Києва. 
Відповідачами копію ухвали, копію позовної заяви з доданими до неї документами було отримано 14.05.2025 року.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень подано не було.
Представником відповідача було подано до суду відзив , в якому просив при ухваленні рішення застосувати строки позовної давності до заборгованості, що виникла до 02.08.2021 року у сумі 17495,13 грн. відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.
Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.
Як убачається з матеріалів справи, за даними Статуту, затвердженого рішенням загальних зборів членів кооперативу від 10.12.2016 року (Протокол № 1012/16-3з), Житлово-будівельний кооператив «Сатурн» створено з метою управління, обслуговування, ремонту і реконструкції житлового будинку та утримання прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_2 .
Власником та балансоутримувачем зазначеного багатоквартирного будинку є ЖБК «Сатурн», що підтверджено рішенням Виконкому Київської міської ради депутатів трудящих від 28 березня 1966 року № 429/1 про введення в експлуатацію жилих та інших будинків цивільного призначення.
Розмір щомісячних платежів за утримання будинку та прибудинкової території затверджений рішенням загальних зборів та рішеннями правління ЖБК «Сатурн»: з 01.09.2019 року - у розмірі 8,00 грн. кв.м. на місяць на утримання будинку та прибудинкової території на підставі рішення загальних зборів, оформленого протоколом загальних зборів членів ЖБК «Сатурн» № 1/2019-зз від 07.09.2019 року; розмір щомісячного внеску в ремонтний фонд у розмірі 0,50 грн. кв.м. на місяць - на підставі рішення загальних зборів, оформленого протоколом загальних зборів членів ЖБК «Сатурн» № 2512/16-33 від 25.12.2016 року.
ЖБК «Сатурн» управляє та утримує будинок та прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_2 , затвердив штатні розклади, відповідно до яких та відповідно до трудових договорів оплачує працю робітників, уклав та виконує умови договорів з виробниками житлово-комунальних послуг: на постачання електроенергії, про технічне обслуговування систем електропостачання, на технічне обслуговування та ремонт ліфтів, про надання послуг з вивезення та знешкодження твердих побутових відходів, на послуги системи центрального опалення, з водопостачання та водовідведення.
Відповідачці ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 374265414від 15.04.2024р.
.За даними інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 374265414 від 15.04.2024р. зміни у праві власності на зазначену квартиру не були зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
У зазначеній квартирі зареєстроване місце проживання і проживає з її власницею повнолітня особа ОСОБА_2 , що підтверджується картками прописки.
Позивачем з відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про реструктуризацію заборгованості, у якому відповідачка визнала заборгованість у розмірі 17 495,13 грн. станом на 01.09.2021р., за яким нею несвоєчасно оплачувалися передбачені цим договором платежі, тому позивач відповідно умов цього договору відмовився від нього в односторонньому порядку і повідомлення про відмову від нього з вимогою оплати боргу отримано відповідачкою.
Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»
Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено розподіл житлово-комунальних послуг за порядком затвердження цін і тарифів на них.
Відповідно до частини 7 статті 18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.
Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц)
В розрізі даного спору зобов`язання відповідачів оплатити комунальні послуги не урегульовано окремим договором між сторонами спірних правовідносин, тому зобов`язання щодо сплати житлово-комунальних послуг урегульовано публічним договором надання таких послуг, відповідно до якого відповідачі зобов`язані сплати вартість фактично отриманих ними комунальних послуг.
Відповідно до положення статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що за період за період з 01 вересня 2021р. по 31 травня 2024р. складає 26 248,27 грн., в т.ч. 3 261,40 грн. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 112,30 грн. по внесках в ремонтний фонд, 13 775,33 грн. прострочена оплатою реструктуризована заборгованість, 3 771,37 грн. - втрати від інфляції, 1 126,39 грн. - 3 % річних, _4 201,48грн. та нарахована заборгованість підтверджується наданими підприємством позивача розрахунками.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.
Таким чином, відповідачами порушено виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг за період за період з 01 вересня 2021р. по 31 травня 2024р. складає 26 248,27 грн., в т.ч. 3 261,40 грн. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 112,30 грн. по внесках в ремонтний фонд, 13 775,33 грн. прострочена оплатою реструктуризована заборгованість, 3 771,37 грн. - втрати від інфляції, 1 126,39 грн. - 3 % річних, 4 201,48грн.- пені.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку задоволення позову Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Постановою у справі № 6-2023цс15 від 16.12.2015р. Верховний суд України висловив правову позицію, відповідно до якої закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. 
За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Відповідно до підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», згідно якого на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово комунальні послуги, тоді, як позивачем нараховані втрати від інфляції і 3% річних. 
Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 р. № 211 установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин на строк до його відміни Постановою Кабінету Міністрів України «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 27 червня 2023 р. № 651. Отже, позивачем пеня у період з 01.09.2021р. по 30.07.2023р. не нараховується. Інститут неустойки (штрафу і пені) визначений нормою ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Також, відповідно до пункту 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг (дію цього пункту зупинено до 01 липня 2020 року згідно із пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020). Окремо нормами матеріального права визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування цих сум не є нарахуванням пені. 
Також, при розгляді позовних вимог щодо стягнення втрат від інфляції та 3% річних просимо суд взяти до уваги наступне. Відповідно до норми підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)», на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, тоді, як позовною вимогою за цим позовом є вимоги про стягнення внесків, втрат від інфляції і 3% річних, а не неустойки (штрафу, пені). В нормах матеріального права чітко відокремлюються інститути неустойки (штрафу і пені) та відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Інститут неустойки (штрафу і пені) визначений нормою ч.1 ст.549 ЦК України, згідно якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Також, відповідно до пункту 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг (дію цього пункту зупинено до 01 липня 2020 року згідно із пунктом 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-ІХ від 17.03.2020)
арахуванням пені. Постанови Кабінету Міністрів України мають меншу силу від норм закону - норм ч.2 ст.625 ЦК України - і тому вони не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ч.7 ст.10 ЦПК України у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили. Отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми не є вимогою про сплату пені, від якої відповідачів звільнено нормою підпункту 4 пункту 3 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» у період його дії. В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 05.03.2022 №206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" згідно з пунктом 1 якої, установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 №1364 "Про деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", визначено механізм формування єдиного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Цей перелік періодично оновлюється відповідним наказом Мінреінтеграції. Згідно з наказом Мінреінтеграції від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого у Мінюсті 23.12.2022 за №1668/39004, вся територія міста Києва була включена до територій можливих бойових дій з 10.08.2022 (дата виникнення можливості ведення бойових дій, підпункт 1.11. пункту 1 Переліку, м. Київ, код UA80000000000093317) Крім того, цим же наказом було визначено, що вся територія міста Києва була територією активних бойових дій у період з 24.02.2022р. по 30.04.2022р. (підпункт 2.10 пункту 2 Переліку, м. Київ, код UA80000000000093317). Отже, у період з 24.02.2022р. по 30.04.2022р. втрати від інфляції, 3% річних та пеня позивачем не нараховуються.
Неоплачена заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01 вересня 2021р. по 31 травня 2024р. складає 26 248,27 грн., в т.ч. 3 261,40 грн. по внесках на утримання будинку та прибудинкової території, 112,30 грн. по внесках в ремонтний фонд, 13 775,33 грн. прострочена оплатою реструктуризована заборгованість, 3 771,37 грн. - втрати від інфляції, 1 126,39 грн. - 3 % річних,-4 201,48грн. пені.
Крім того, ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, повязані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.
Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката несуть сторони.
Частиною 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з аналізу наведених правових норм, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення, за рахунок іншої сторони. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018р. у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018р. у справі № 814/698/16.
Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться документально підтверджені витрати позивача на правову допомогу на загальну суму 5 371,12 грн., суд дійшов висновку про задоволення даної вимоги частково.
В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі по 1211,20 грн., з кожного, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Враховуючи наведене та керуючись ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 177,209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити .
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2  на користь Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 26 248,27 грн.
Стягнути солідарно з  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» судові витрати на правову допомогу в сумі 5 371,12 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь Житлово-будівельного кооперативу «САТУРН» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн. 
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», місце знаходження: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 39606435.
Відповідач - ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП: 
 НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Відповідач - ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП: 
 НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ).
Повний текст судового рішення складено 05 травня 2026 року.
Суддя