РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 травня 2026 року 	м. Рівне	№460/2299/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
Військової частини НОМЕР_1 
до	ОСОБА_1 	
 	про стягнення коштів за вчинення майнової шкоди,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за вчинення майнової шкоди в розмірі 49785,99 грн.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним встановлено відсутність відповідача на військовій службі без поважним причин понад 10 діб. У ході службового розслідування виявлено факт переплати відповідачу грошового забезпечення за період з 24.11.2025 по 30.11.2024 в сумі 5864,32 грн та привласнення закріпленого майна на суму 43921,67 грн. Вказані суми відповідач добровільно не повернув, а тому позивач звернувся до суду щодо її стягнення.
Ухвалою суду від 16.02.2026 позов залишений без руху.
Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відзив відповідачем не подано, а відтак у відповідності до вимог ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається за наявними у ній матеріалами.
Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 17 липня 2025 року № 791-ОС, позивач зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення. 
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 05 серпня 2025 року № 851–ОС, позивача призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії – номера обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування. 
Згідно відпускного квитка та наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 29.10.2025 № 667-ВВ, позивачу було надано частину щорічної основної відпустки терміном 18 діб. До місця розосередження особового складу першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування ( АДРЕСА_1 ) солдат ОСОБА_2 повинен був прибути до 24:00 24.11.2025. 
О 00:10 24.11.2025 від начальника першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування надійшла доповідь черговому третьої прикордонної комендатури швидкого реагування про нез`явлення до місця розосередження особового складу першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування після частини щорічної основної відпустки позивача. 
За фактом нез`явлення із частини щорічної основної відпустки позивача призначено службове розслідування на підставі наказів начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.11.2025 № 6558-АГ. 
Згідно наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 24 листопада 2025 року № 1259-ОС, солдата ОСОБА_3 знято зі всіх видів забезпечення. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 08 грудня 2025 року № 1319–ОС, останній зарахований у розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону. 
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 15.11.2025 № 1217-ОС, було здійснено виплату грошового забезпечення за листопад 2025 року (поточний місяць), тобто до видання наказу про зняття зі всіх видів забезпечення. 
Відповідно до довідки виданої фінансово-економічним відділом прикордонного загону позивачу було надмірно виплачене грошове забезпечення за період з 25.11.2025 - 30.11.2025 (6 днів) в загальній сумі – 5864,32 грн. 
24.12.2025 начальником НОМЕР_2 прикордонного загону затверджено висновок службового розслідування № 27/1924/25-Вн, що проведене на підставі наказів НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.11.2025 № 6558-АГ «Про призначення службового розслідування» та від 19.12.2025 № 6934-АГ «Про внесення змін до наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 30.11.2025 № 6558-АГ» по факту нез`явлення позивача з частини щорічної основної відпустки до тимчасового місця розташування підрозділу. 
Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 25.12.2025 № 7063-АГ у зв`язку із порушенням вимог статей 11, 16, розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилося в надмірно виплаченому грошовому забезпеченні позивачу за період з 25.11.2025 по 30.11.2025 (6 днів) у загальній сумі 5864 грн. 32 коп., призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону та у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму шкоди заподіяної державі в розмірі 5864 грн. 32 коп. 
З рапорту № 27/107320/25-Вн від 20.12.2025 першого заступника коменданта начальника штабу третьої прикордонної комендатури швидкого реагування встановлено нестачу майна НОМЕР_2 прикордонного загону, що було видане у тимчасове користування інспектору прикордонної служби 2 категорії – номеру обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування солдату ОСОБА_1 . 
Наказом начальника а НОМЕР_2 прикордонного загону від 23.12.2025 № 7010-АГ «Про призначення службового розслідування» призначено службове розслідування з метою встановлення обставин нестачі майна НОМЕР_2 прикордонного загону, що було видане у тимчасове користування інспектору прикордонної служби 2 категорії – номеру обслуги другого відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування солдату ОСОБА_1 . 
Наказом НОМЕР_2 прикордонного загону від 26.01.2026 № 531-АГ у зв`язку із порушенням вимог статей 11, 16, розділу 1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що виразилося в неповерненні солдатом ОСОБА_1 ввіреного йому майна та призвело до завдання матеріальної шкоди в особі НОМЕР_2 прикордонного загону та у відповідності до пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» солдата ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності на загальну суму шкоди заподіяної державі в розмірі 43921 гривня 67 коп. 
На підставі вище викладеного, 20.01.2026 військова частина НОМЕР_1 направила листи до відповідача про необхідність добровільного відшкодування матеріальної шкоди завданої державі. 
Станом на момент подання позову відповіді від військовослужбовця на адресу військової частини НОМЕР_1 не надходила, до військової частини НОМЕР_1 останній не повернувся. 
Позивач вважає, що вказані кошти відповідачем отримані незаконно і вони підлягають стягненню як завдану шкоду державі в особі позивача, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Закон України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25 березня 1992 року №2232 здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України” від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).
За змістом ст. 11 Статуту № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим: беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю, ввести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст. 16 Статуту № 548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Згідно статей 26, 27 Статуту № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.
Закон України “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” №160-IX (далі - Закон №160-ІX) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.
Відповідно до ст. 1 цього Закону матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону № 160-IX визначено, що пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Так, за матеріалами службового розслідування підтверджено, що відповідачу нараховано та виплачено грошового забезпечення за період з 24.11.2025 по 30.11.2024 в сумі 5864,32 грн та привласнено закріпленого майна на суму 43921,67 грн, що повинно бути відшкодовано ним, як завдана шкода державі.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 160-ІХ відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті (ч. 2 ст. 10 Закону №160-IX).
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 160-ІX, у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
На день подачі даного позову відповідачем у добровільному порядку не було відшкодовано вартість завданої майнової шкоди на суму 49785,99 грн, з огляду на що вказана сума підлягає стягненню в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зважаючи на вищевикладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Враховуючи відсутність у позивача заходів, передбачених ч. 2 ст. 139 КАС України, судовий збір на його користь стягненню з відповідача не підлягає. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за вчинення майнової шкоди задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 вартість завданої державі шкоди у розмірі 49785,99 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 ) 

Повний текст рішення складений 04.05.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО