РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2026 року 	м. Рівне	Справа №460/4313/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:
 	ОСОБА_1 	
до	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі – ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просить:
визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування позивачу до страхового стажу періодів:
- з 23.11.1984 по 24.07.1989 згідно з довідкою від 06.06.2023 №60/04-347/ВН, виданою Галузевим державним архівом державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;
- з 01.01.1992 по 12.05.1993 роботи на території РФ згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 ;
зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди:
- з 23.11.1984 по 24.07.1989 згідно з довідкою від 06.06.2023 №60/04-347/ВН, виданою Галузевим державним архівом державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;
- з 01.01.1992 по 12.05.1993 роботи на території РФ згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є дружиною офіцера, з липня 2023 року вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Рівненській області та отримує пенсію за віком. При призначенні пенсії органом Пенсійного фонду не зараховано до її страхового стажу періоди роботи з 23.11.1984 по 24.07.1989 згідно з довідкою від 06.06.2023 №60/04-347/ВН, виданою Галузевим державним архівом державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, та з 01.01.1992 по 12.05.1993 роботи на території РФ згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 . У зв`язку з чим позивач звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області через особистий кабінет на веб-порталі ПФУ із заявою щодо зарахування вказаних періодів до її страхового стажу. Проте, відповідач листом від 03.03.2025 №1700-0202-8/14462 повідомив, що підстави для врахування періодів проживання позивача разом з чоловіком за місцем його служби, у які позивач не працювала, відсутні. Позивач вважає, що довідка від 06.06.2023 №60/04-347/ВН містить всі необхідні реквізити, вказані Порядком №637, а відтак повинна бути врахована пенсійним органом. Також позивач доводить, що нею подані належні документи для підтвердження стажу її роботи на території російської федерації. За наведеного, просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду у складі судді Махаринця Д.Є. від 30.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено строк для подання відповідачами відзиву.
За змістом довідки про доставку електронного листа вказана ухвала доставлена до електронного кабінету ГУ ПФУ в Рівненській області в підсистемі “Електронний суд” 03.04.2025. 
У встановлений судом строк відповідач відзиву не подав.
Клопотань про продовження процесуального строку для надання відзиву із зазначенням причин від відповідача не надходило.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.09.2025 справу №460/4313/25 передано для розгляду судді Дорошенко Н.О.
Ухвалою від 15.09.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №460/4313/25. 
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18.07.2023 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”
В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про зарахування до страхового стажу періоді з 20.08.1984 по 24.07.1989 та з 01.01.1992 по 12.05.1993. 
Листом від 03.03.2025 №1700-0202-8/14462 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомлено позивача, що у її пенсійній справі наявна довідка Галузевого державного архіву Державної служби Спеціального зв`язку та захисту інформації України від 06.06.2023 № 60/04-347/ВА про те, що позивач проживали разом з чоловіком, який проходив дійсну військову службу, спеціальність "в матеріалах особової справи інформація відсутня і не працювала з 20.08.1984 по 24.07.1989 з у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю (в матеріалах особової справи інформація щодо працевлаштування відсутня)" (так зазначено у довідці). Зауважено, що у трудовій книжці НОМЕР_1 на першій сторінці (титульному аркуші) відомості про професію, спеціальність відсутні. Враховуючи зазначене, підстави для врахування періодів її проживання разом з чоловіком за місцем його служби, у які вона не працювала, відсутні. Згідно із записами трудової книжки НОМЕР_1 , з 05.09.1989 по 12.05.1993 позивач працювала вихователем в дитячому садочку м. Чита. До страхового стажу зараховано період роботи з 05.09.1989 по 31.12.1991. Період роботи з 01.01.1992 по 12.05.1993 до страхового стажу не зараховано, оскільки організації знаходяться на території держави, з якою розірвано дипломатичні відносини на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні". З огляду на викладене, підстав для задоволення вимог, викладених у зверненні, немає.
Вважаючи такі дії органу Пенсійного фонду протиправними, а свої права порушеними, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі – Закон №1058-ІV).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі – Порядок №637).
Згідно з п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених правових норм слідує, що документами, які підтверджують періоди роботи особи для зарахування до її страхового стажу, є трудова книжка із записом про характер виконуваної роботи, а у разі відсутності в трудовій книжці таких відомостей або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи - довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Враховуючи викладене, суд вважає, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Частиною третьою статті 18 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Відповідно до п. "з" ч. 3 ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також період проживання дружин осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби з чоловіками в місцевостях, де була відсутня можливість їх працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.
Пунктом 13 Порядку №637 встановлено, що період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки чи відповідним підрозділом розвідувального органу.
При цьому для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 р. з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальним центром комплектування та соціальної підтримки чи відповідними підрозділами розвідувальних органів на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.
З аналізу вказаних правових норм вбачається, що проживання дружини військовослужбовця з чоловіком у місцевостях, де не було можливості для її працевлаштування за спеціальністю до 01.01.2004, підтверджується довідками, виданими територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки чи відповідними підрозділами розвідувальних органів на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.
З долученої до матеріалів справи довідки від 06.06.2023 №60/04-347/ВН, виданої Галузевим державним архівом державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, встановлено, що підполковник ОСОБА_2 (чоловік позивача) проходив військову службу в Угорщині в/ч пп НОМЕР_2 , в/ч пп НОМЕР_3 з 20.08.1984 по 24.07.1989. Разом з ОСОБА_2 проживала дружина, яка мала спеціальність: в матеріалах особової справи інформація відсутня і не працювала з 20.08.1984 по 24.07.1989 у зв`язку з неможливістю працевлаштуватися за даною спеціальністю (в матеріалах особової справи інформація щодо працевлаштування відсутня). Підстава: Ф.36, оп. 1-ОС (прод.), спр. 114, арк. 7, 7а.
Суд зазначає, що вказаною довідкою підтверджується, що у період з 20.08.1984 по 24.07.1989 позивач проживала разом з чоловіком військовослужбовцем і не працювала.
Разом з тим, вказана довідка не підтверджує відсутність можливості для працевлаштування позивача за спеціальністю у місцевості проходження військової служби її чоловіком з 20.08.1984 по 24.07.1989 з огляду на те, що в матеріалах особової справи військовослужбовця відсутня інформація щодо спеціальності позивача, а також інформація щодо її працевлаштування.
Долучений до матеріалів справи диплом серії НОМЕР_4 , виданий позивачу 29.06.1985 Рівненським державним педагогічним інститутом ім. Д.З. Мануїльського за спеціальністю «Педагогіка і методика початкового навчання», підтверджує присвоєння кваліфікації вчителя початкових класів, однак не підтверджує факту неможливості працевлаштування позивача за спеціальністю у місцевості проходження військової служби її чоловіком з 20.08.1984 по 24.07.1989. Відомості щодо спеціальності позивача станом на 20.08.1984 в справі відсутні.
Суд підкреслює, що в силу припису п. 13 Порядку №637 таким доказом є довідка, видана територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки чи відповідними підрозділами розвідувальних органів на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інші документи, які підтверджують зазначений період. Водночас, в матеріалах особової справи чоловіка позивача відповідні відомості не відображені та документально не підтверджені.
Оцінивши надані позивачем докази, суд вважає, що жодних належних та допустимих доказів неможливості працевлаштування позивача за спеціальністю у місцевості, де проходив військову службу її чоловік, у період з 20.08.1984 по 24.07.1989 матеріали справи не містять.
Отже, позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період з 20.08.1984 по 24.07.1989 проживання як дружини особи офіцерського складу, в місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період її роботи на території рф з 01.01.1992 по 12.05.1993 згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , суд зазначає таке.
За змістом частин першої та другої статті 24-1 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.
Згідно із записами №6 - №7 трудової книжки НОМЕР_1 (дата заповнення 15.09.1980) позивач у період з 05.09.1989 по 12.05.1993 працювала вихователем в дитячому садочку м. Чита (наразі територія рф). 
За змістом листа від 03.03.2025 №1700-0202-8/14462 ГУ ПФУ в Рівненській області до страхового стажу позивача відповідно до ч. 2 ст. 24-1 Закону №1058-IV зараховано період її роботи вихователем в дитячому садочку м. Чита з 05.09.1989 по 31.12.1991. 
Разом з тим, період роботи з 01.01.1992 по 12.05.1993 до страхового стажу не зараховано.
Відповідач доводить, що на момент звернення позивача до органу Пенсійного фонду із заявою щодо зарахування вищевказаного періоду до страхового стажу Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення є нечинною, оскільки з 29.11.2022 Україна (постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328), а з 01.01.2023 російська федерація припинили участь в такій Угоді.
Позивач у позовній заяві вказала про необґрунтованість таких доводів відповідача як на підставу неможливості зарахування до її страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 12.05.1993 на території російської федерації, оскільки постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 “Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення” набрала чинності лише 02.12.2022, натомість у вказаний період роботи позивача така Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. 
Оцінюючи такі аргументи учасників спірних правовідносин, суд зазначає, що стаж роботи позивача на території російської федерації набутий в період дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (з 01.01.1992 по 12.05.1993), а тому повинен обчислюватися відповідно до умов такої Угоди.
Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Відповідно до ст. 96 Закону російської федерації "Про державні пенсії в Російській Федерації" від 20.11.1990 № 340-1, який застосовувався до 2002 року, трудовий стаж, набутий до реєстрації в якості застрахованої особи відповідно до Федерального закону "Про індивідуальний (персоніфікований) облік у системі державного пенсійного страхування", встановлюється на підставі документів, що видаються в установленому порядку відповідними державними та муніципальними органами, організаціями.
Трудовий стаж, набутий після реєстрації як застрахована особа, встановлюється на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.
Згідно із статтею 2 федерального закону російської федерації №173-ФЗ від 17.12.2001 ”Про трудові пенсії в російській федерації”, який застосовувався до 01.01.2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.
Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище федерального закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.
При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ “Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування” підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації (ч.1 ст. 14 федерального закону № 173-ФЗ).
Згідно із частиною другою статті 14 федерального закону №173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до федерального закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.
Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у федеральному законі російської федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ “Про страхові пенсії” (статті 3, 11, 14).
Правова позиція з цього питання висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 29.03.2023 у справі №360/4129/20, де колегія суддів дійшла наступних висновків. 
“…страховий стаж за період роботи позивача […] відповідно до законодавства російської федерації має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством російської федерації. Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території російської федерації, до страхового стажу є сплата страхових внесків до пенсійного фонду російської федерації за цей період”.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.11.2023 у справі № 560/764/21, від 20.03.2024 у справі 200/11294/20-а.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи, що трудовий стаж на території російської федерації у період з 01.01.1992 по 12.05.1993 набутий позивачем до прийняття федерального закону "Про індивідуальний (персоніфікований) облік у системі державного пенсійного страхування" від 01.04.1996 №27-ФЗ, то його підтвердження позивач має здійснювати на підставі документів, що видаються в установленому порядку відповідними державними та муніципальними органами, організаціями російської федерації відповідно до ст. 96 Закону російської федерації "Про державні пенсії в Російській Федерації" від 20.11.1990 № 340-1.
Як встановлено судом з матеріалів справи, для підтвердження набутого страхового стажу на території російської федерації позивач, окрім трудової книжки серії НОМЕР_1 (дата заповнення 15.09.1980), жодних інших документів не надала.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно не зараховано період роботи позивача на території російської федерації з 01.01.1992 по 12.05.1993 до її страхового стажу.
Суд зазначає, що в розумінні КАС України захист прав, свобод та інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Таким чином, передумовою для можливості задоволення позовних вимог щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень зарахувати відповідні періоди до стажу роботи позивача (похідна вимога) повинна бути наявність факту порушення прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, тобто встановлення судом протиправності рішень, дій, бездіяльності відповідача (за основною вимогою), які у даному випадку відсутні.
З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.
Враховуючи результати судового розгляду справи, судові витрати відповідно до статті 139 КАС України не розподіляються. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ) 
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Повний текст рішення складений 09 червня 2026 року.

Суддя       Н.О. Дорошенко