ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2058/26 Справа № 204/7734/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді      Агєєва О.В.,
суддів:      Гапонова А.В., Халаджи О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників, цивільну справу №204/7734/25 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Громницької Марини Сергіївни на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Черкеза Д.Л.,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Чечелівського районного суду міста Дніпра з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву №б/н від 22 серпня 2011 року. 
Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50000 грн. 
Зобов`язання за договором про надання банківських послуг позивач виконав у повному обсязі та надав відповідачу кошти та можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту.
У процесі користування рахунком, 09 березня 2021 року відповідачем власноруч на планшеті підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком.
Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. 
З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 23 червня 2025 року заборгованість відповідача становить 48112,14 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38639,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 9472,24 грн.
У зв`язку з чим, просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість, яка утворилася станом на 23 червня 2025 року у розмірі 48112,14 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 38639,90 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 9472,24 грн., а також судовий збір.

Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено. 

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» – Громницька М.С. подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що оскаржене рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд порушив та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач не спростував (заперечень/відзиву проти позову не подав) належними письмовими доказами факт укладення між ним та банком кредитного договору, ознайомлення з умовами кредитування, отримання кредитної карти, користування кредитними коштами та розміру кредитної заборгованості (розмір невиконаного грошового зобов`язання перед банком). 
Зазначає, що ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету - заяву № б/н від 22 серпня 2011 року та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщення на сайті Банку. 
На підставі вищевказаної Анкети-заяви Відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку. Зі змісту вказаної Анкети - заяви, яку відповідач підписав власноруч, вбачається, що ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідач ознайомився і згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були йому надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www. privatbank.ua . 
ОСОБА_1 зобов`язався виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися з їх змінами на сайті ПриватБанку www. privatbank.ua 
Таким чином, при підписанні кредитного договору відповідачем прийнято всі умови, включно із запропонованими тарифами. Порядок ознайомлення з умовами кредитування та розміром відсоткових ставок відповідачу був відомий, про що свідчить його підпис на заяві. 
Однак, дані факти судом першої інстанції досліджені не були та їм не надана відповідна правова оцінка. 
В процесі користування рахунком, відповідач підписав паспорт споживчого кредиту від 18 березня 2020 року, який є довідкою для споживача про умови кредитування.  
09 березня 2021 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої були погоджені суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, з підписанням якої клієнт погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн. для карт «Універсальна» (п. 1.2 договору); 2) Тип кредитної карти: картка «Універсальна»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2 договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % для карт Універсальна, процентна ставка фіксована (п. 1.3 Договору); 5) Повернення кредиту здійснюється шляхом (п. 1.4 договору): договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язан клієнта; - шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. 
У виписці по картковому рахунку чітко прослідковується, що Відповідач користувався кредитними картками НОМЕР_1 , №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 - здійснював оплату послуг та переказ коштів на іншу карту через застосунок Приват24. 
Всі ці операції підтверджують факт отримання відповідачем кредитних карт та їх використання, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також відповідач здійснював погашення заборгованості операції відображено у виписці «Зарахування переказу на картку», «Поповнення картки» рахунку та у розрахунку заборгованості (стовпчик «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання кредитної карти не спростовано ОСОБА_1 іншими належними доказами. Банківська виписка має статус первинного документу.
Починаючи з 09 березня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно з п.1.3 у розмірі 42,0%. При цьому, за погодженою ставкою банком нараховано відсотків у розмірі 9472,24 грн.
Відповідно до довідки від 24 червня 2025 року відповідач мав у користуванні наступні кредитні картки:номер картки НОМЕР_2 , дата відкриття - 19.05.2012, термін дії - 03/16, тип картки — Універсальна; номер картки НОМЕР_4 , дата відкриття - 18.06.2014, термін дії - 04/18, тип картки — Універсальна; номер картки НОМЕР_1 , дата відкриття - 14.08.2017, термін дії - 08/21, тип картки - Універсальна; номер картки НОМЕР_3 , дата відкриття - 28.07.2018, термін дії - 12/21, тип картки - Універсальна; номер картки НОМЕР_5 , дата відкриття - 08.04.2019, термін дії - 03/23, тип картки - Універсальна; номер картки НОМЕР_6 , дата відкриття - 18.03.2020, термін дії - 01/24, тип картки - Універсальна. 
Отже, відповідачу було відкрито картковий рахунок, а для можливості ним користуватися видано картку, яка в подальшому перевипускалась, зокрема у зв`язку з закінченням строку дії. 
Під перевипуском карти розуміється випуск та приєднання карти з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. Перевипуск платіжних карток у подальшому, у тому числі з оформленням платіжної картки іншого класу, не свідчить про укладення іншого кредитного договору.  Отже, Позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів з 2014 року по 2024 рік (включно).
З вимогами про розірвання кредитного договору до банку відповідач не звертався, а навпаки перевипускав та отримував нові кредитні картки, якими користувався весь зазначений період. 
У зв`язку з чим просила рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі. 

Відповідач ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, подав відзив, в якому зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги.
Вважає, що суд першої інстанції вірно зазначив, що жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що 22 серпня 2011 року між позивачем та ним було укладено кредитний договір №б/ із встановленням йому кредитного ліміту, а також доказів щодо розміру такого ліміту, позивачем не надано.
Стверджує, що підписана ним заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 березня 2021 року містить в собі умови кредитування одразу декількох типів карток, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк». 
Суд правильно вказав, що інформація в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 березня 2021 року не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування, заява не містить даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, у цій заяві зазначено лише особисті дані відповідача та перелічено істотні умови різних договорів та умов користування кредитними картками, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк», 
Не узгоджено та не зазначено, яку саме картку було видано відповідачу та які з наведених в Заяві умов застосовуються саме до відповідача, а за відсутності таких даних втрачається зв`язок між Тарифами Банку та умовами кредитування, які були обрані позичальником.
Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження отримання позичальником кредитної картки №4149437725398430, тип — Універсальна, тому неможливо встановити і розмір відсотків, які щомісячно мали нараховуватись банком позичальнику за користування кредитними коштами. 
Наголошує, що паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору, є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця.
Звертає увагу, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем жодним чином не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
У зв`язку з чим просив рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року залишити без змін, апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк» залишити без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Суд встановив, 22 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк». 
Однак, вказана анкета-заява взагалі не містить необхідних даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, крім особистих даних та підпису відповідача.
У позовній заяві позивач наполягав на тому, що відповідач, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 22 серпня 2011 року отримав кредитну картку номер – НОМЕР_2 , строк дії - 03/16, тип – Універсальна.
Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження отримання відповідачем вказаної кредитної картки, встановленням кредитного ліміту та розміру такого ліміту, матеріали справи не містять.
09 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка містить в собі умови кредитування одразу для декількох типів кредитних карток, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк» - картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold». 
Інформація в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 березня 2021 року не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування.
Вказана заява не містить даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, у цій заяві зазначено лише особисті дані відповідача та перелічено істотні умови різних договорів та умов користування кредитними картками, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк».
У Заяві сторонами не узгоджено та не зазначено, яку саме картку було видано відповідачу та які з наведених в Заяві умов застосовуються саме до відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновків, що з наданих суду доказів в їх сукупності недостатньо для підтвердження обставин отримання відповідачем від позивача кредитних коштів (виду кредитних карток, встановлення відповідних кредитних лімітів та відсоткових ставок для них), тому стороною позивача не доведено перед судом факт укладення кредитного договору на умовах, про які у позовній заяві зазначає позивач, а наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості станом на 23 червня 2025 року та виписка за договором не є безспірними доказами існування між сторонами кредитних правовідносин, на умовах, про які зазначає позивач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частина перша статті 633 ЦК України проголошує, що публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 указаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Визначальним у даній справі є не безпосередньо вид чи характеристика умов, які включені до заяви позичальника чи містяться в Умовах і Правилах надання банківських послуг, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов та їх погодження сторонами кредитного договору, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Для вирішення спору в даній справі обов`язковим є з`ясування обставин щодо виникнення зобов`язання боржника сплатити певну суму отриманих в кредит коштів та процентів на користь іншої сторони у строк та в порядку відповідно до цивільно-правового договору.

З матеріалів справи вбачається, 22 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в АТ КБ «ПриватБанк». 
У вказаній анкеті-заяві вказані особисті дані відповідача та його та підпис. Жодних даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту заява не містить.
Доказів на підтвердження отримання відповідачем 22 серпня 2011 року кредитної картки номер – НОМЕР_2 , строк дії - 03/16, тип – Універсальна матеріали справи не містять.
Також, 09 березня 2021 року ОСОБА_1 підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка містить у собі умови кредитування одразу для декількох типів кредитних карток, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк» - картка «Універсальна», картка «Універсальна Gold». 
У заяві наведено інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту споживача, а також наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань одразу щодо декількох карткових продуктів. Також, Заява містить умови договору «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» для користувачів декількох типів різних карток.
Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 березня 2021 року взагалі не містить даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, у цій заяві зазначено лише особисті дані відповідача та перелічено істотні умови різних договорів та умов користування кредитними картками, які можливо отримати в АТ КБ «Приватбанк».
У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09.03.2021 року сторонами не узгоджено та не зазначено, яку саме картку було видано відповідачу та які з наведених в Заяві умов застосовуються саме до відповідача.
Таким чином, інформація в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 09 березня 2021 року не стосується умов конкретного кредитного договору, а має загальні умови надання послуг з кредитування.
Банком не доведено, який саме тип кредитної картки було видано позичальнику, то неможливо встановити і розмір відсотків, які щомісячно мали нараховуватись Банком позичальнику за користування кредитними коштами.
Отже, з наданих позивачем доказів не можливо встановити факт укладення кредитного договору №б/н від 09 березня 2021 року та його суттєві умови, зокрема, встановити, яка відсоткова ставка мала б відповідати правовідносинам сторін, який строк кредитування, який кредитний ліміт встановлено позичальнику, тощо.
Надані банком Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору.
Паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця.
Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем жодним чином не означає укладення кредитного договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Таким чином, факт підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору за Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг.
Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватись як частина кредитного договору, а Паспорт споживчого кредиту не є невід`ємною складовою частиною кредитного договору, і ознайомлення та підписання паспорту кредиту не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено факт укладення між позивачем та відповідачем 22 серпня 2011 року кредитного договору №б/н із встановленням відповідачу кредитного ліміту, а також доказів щодо розміру такого ліміту.

Отже, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є недоведеними.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального та процесуального права є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги суд відхиляє, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, пов`язані з незгодою з висновками суду першої інстанції і не є підставою для скасування оскарженого судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існуютьу державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. 

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстави для скасування рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року відсутні.

Відповідно до ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Громницької Марини Сергіївни- залишити без задоволення. 
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 21 жовтня 2025 року у цивільній справі №204/7734/25 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 травня 2026 року.

Судді: