ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 927/940/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Васьковського О. В. - головуючого, Огородніка К. М., Погребняка В. Я., 

за участі секретаря судового засідання Аліференко Т. В.
розглянув касаційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив"
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області (суддя Мацьор В. В.) від 04.11.2025
на ухвалу Господарського суду Чернігівської області (суддя Мацьор В. В.) від 19.11.2025
та постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Пантелієнко В. О., судді: Отрюх Б. В., Козир Т. П.) від 02.02.2026
та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - Пантелієнко В. О., судді: Отрюх Б. В., Козир Т. П.) від 02.03.2026 
за заявою Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив"
до боржника Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод"
про визнання банкрутом. 
Учасники справи:
представники кредитора - Горобець Р. В., адвокат; 
представник боржника - Капшученко Ю. М., адвокат.

1. Короткий зміст вимог
1.1. 17.09.2025 Пайовий венчурний недиверсифікований закритий інвестиційний фонд "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг Менеджмент Актив" (далі - Кредитор) подав заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Новгород-Сіверський Сирзавод" (далі - Боржник) за правилами Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), визнати грошові вимоги Кредитора до Боржника в сумі 68 809 704 грн 99 коп., включивши їх до реєстру вимог кредиторів із 4 чергою задоволення, а в сумі 30 280 грн 00 коп. судового збору - із 1 чергою задоволення, а також призначити розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Пінчука Ю. А.
1.2. Заява обґрунтована непогашеною заборгованістю Боржника за кредитними договорами, право вимоги за якими набув Кредитор, а також встановленням судовим рішенням в іншій справі наявності у Боржника відповідної заборгованості.
1.3. 10.11.2025 Боржник подав заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення з Кредитора витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000 грн 00 коп. Заява обґрунтована заявленим у відзиві на заяву Кредитора попереднім розрахунком суми судових витрат Боржника у цій справі, а також погодженням з адвокатом вартості його послуг з оформленням їх надання актом по факту надання адвокатом таких послуг на заявлену суму.
1.4. 06.02.2026 та 09.02.2026 Боржник подав заяви про ухвалення додаткової постанови та стягнення з Кредитора витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн 00 коп. Заяви обґрунтовані поданням Боржником 01.02.2026 до закінчення судових дебатів в суді апеляційної інстанції заяви про розмір судових витрат Боржника в апеляційному суді у цій справі, а також погодженням з адвокатом вартості його послуг з оформленням їх надання актом по факту надання адвокатом таких послуг на заявлену суму.

2. Короткий зміст рішень судів першої і апеляційної інстанцій
2.1. 04.11.2025 Господарський суд Чернігівської області постановив ухвалу з урахуванням ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025 (про розподіл витрат Боржника на професійну правничу допомогу з покладенням їх на Кредитора в сумі 25 000 грн 00 коп.), що були залишені без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника. 
2.2. Судові рішення мотивовані наявністю між сторонами спору про право стосовно заявлених Кредитором до Боржника вимог і відсутністю можливості у суду вирішити такий спір під час підготовчого засідання у цій справі. При цьому суди виходили з відсутності судових рішень про стягнення з Боржника заборгованості за кредитними договорами, грошові вимоги за якими заявив Кредитор. Суди також врахували містоутворюючий статус Боржника та віднесення його до об`єктів критичної інфраструктури.
Рішення про розподіл витрат Боржника на професійну правничу допомогу у цій справі мотивоване обґрунтованістю заявленої до розподілу суми витрат та доведенням цих витрат доказами у справі.
2.3. 02.03.2026 Північний апеляційний господарський суд ухвалив додаткову постанову про задоволення заяви Боржника про ухвалення додаткової постанови з доповненням резолютивної частини постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026 рішенням про стягнення з Кредитора на користь Боржника 20 000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
2.4. Судове рішення мотивоване обґрунтованістю заявленої до розподілу суми витрат Боржника в суді апеляційної інстанції, доведенням цих витрат доказами у справі, а також відповідністю розміру цих витрат критерію розумної необхідності таких витрат з урахуванням складності справи.

3. Встановлені судами обставини
3.1. Боржник та Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" уклали договір про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 укладений.
Відповідно до пункту 1.1 договору № 507 Банк зобов`язується відкрити Позичальнику (Боржнику) відкличну кредитну лінію в межах суми 16 000 0 грн 00 коп. терміном до 11.12.2013 на поповнення обігових коштів Позичальника для ведення власної виробничої діяльності, а саме: для закупівлі молочної сировини та інших виробничих запасів.
Пунктом 1.2 кредитного договору було передбачено, що Зобов`язання Банку щодо надання кредитів та зобов`язання Позичальника щодо повернення кредитів та сплати процентів, а також інші права та зобов`язання Сторін, передбачені цим договором, виникають з дати укладання Сторонами Додаткових договорів про надання кредитів, які є невід`ємними частинами цього договору (надалі - Додатковий договір), в сумах, зазначених в таких Додаткових договорах. Строк користування кожним окремим кредитом в межах загальної суми, встановленої пунктом 1.1 цього договору, визначається Додатковими договорами.
3.2. До договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 було укладено низку додаткових договорів щодо надання кредитів: від 14.12.2011 на суму 2 500 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 20.12.2011 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 14.12.2011 на суму 2 500 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; 23.12.2011 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 27.12.2011 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 03.02.2012 на суму 1 000 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 05.03.2012 на суму 700 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 07.03.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 20.03.2012 на суму 200 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 23.03.2012 на суму 700 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 02.04.2012 на суму 500 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 04.04.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 10.04.2012 на суму 1 000 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 18.04.2012 на суму 250 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 20.04.2012 на суму 150 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 24.04.2012 на суму 900 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 27.04.2012 на суму 200 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 03.05.2012 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 04.05.2012 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 07.05.2012 на суму 1 000 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 08.05.2012 на суму 350 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 08.05.2012 на суму 150 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 11.05.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 15.05.2012 на суму 600 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 16.05.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 21.05.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 23.05.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 29.05.2012 на суму 1 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 30.05.2012 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 01.06.2012 на суму 100 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 06.06.2012 на суму 1 600 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 13.06.2012 на суму 400 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних; від 16.05.2012 на суму 300 000 грн 00 коп. зі сплатою 19% річних.
3.3. Факт видачі банком зазначених коштів на загальну суму 14 500 000 грн 00 коп. підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача (Боржника), що додаються до заяви.
3.4. Додатковим Договором від 10.12.2013 внесені зміни в пункт 1.1 кредитного договору в частині строку повернення кредиту, який був продовжений до 09.12.2014.
Додатковим Договором від 09.12.2014 строк повернення кредиту був змінений на 08.12.2015.
Додатковим Договором від 15.12.2014 був змінений кредитний ліміт в пункті 1.1 кредитного договору з 16 000 000 грн 00 коп. на 14 500 000 грн 00 коп.
3.5. 06.05.2015 ПАТ "УПБ" та Боржник уклали Договір про розірвання Договору про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011, який був визнаний нікчемним у судовій справі № 927/594/23.
3.6. Боржник та Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" уклали договір про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.
Відповідно до пункту 1.1 Договору № 759 Банк відкриває Позичальнику (Боржнику) відкличну кредитну лінію у сумі 6 000 000 грн 00 коп. (шість мільйонів гривень 00 коп.) терміном до 04.11.2014 на поповнення обігових коштів.
Факт видачі банком зазначених коштів на загальну суму 6 000 000 грн 00 коп. підтверджується банківськими виписками по рахунку відповідача (Боржника) що додаються до заяви.
Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що плата за користування одержаними кредитними ресурсами встановлюється в розмірі 22 % (двадцять два проценти) річних.
3.7.  Додатковим Договором від 04.11.2014 строк повернення кредиту був змінений на 03.11.2015.
3.8. 06.05.2015 ПАТ "УПБ" та Боржник уклали договір про розірвання Договору про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013, який був визнаний нікчемним у судовій справі № 927/594/23.
3.9. 29.04.2020 Публічне акціонерне товариство "Український Професійний Банк" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал, що діє від свого імені та за рахунок активів Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест" (ПВНЗІФ "Лайт Інвест") уклали договір № 82 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами суб`єктів господарювання та договір № 82/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, та договорами іпотеки суб`єктів господарювання.
Згідно з Додатком № 1 до договору № 82 ПВНЗІФ "Лайт Інвест" стало новим кредитором Боржника, зокрема за такими договорами: 1) за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011; 2) за договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.
Згідно з договором відступлення, загальний розмір заборгованості Боржника, який був відступлений ПАТ "Український Професійний Банк" на користь ПВНЗІФ "Лайт Інвест" станом на 29.04.2020 складає 68 809 704 грн 99 коп., з яких 48 568 541 грн 76 коп. є загальною заборгованістю за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 (14 500 000 грн 00 коп. тіло, 34 068 541 грн 76 коп. проценти) та 20 241 163 грн 23 коп. є загальною заборгованістю за договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 (6 000 000 грн 00 коп. тіло, 14 241 163 грн 23 коп.).
3.10.  09.10.2023 ПВНЗІФ "Лайт Інвест" та ТОВ "Еленпі Груп" уклали договір № 09/10/2023 про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки.
Згідно з Додатками № 1 та № 2 до договору № 09/10/2023, до ТОВ "Еленпі Груп" перейшло право вимоги до Боржника на суму 68 809 704 грн 99 коп. за кредитними договорами та договорами поруки.
3.11.  24.04.2024 ТОВ "Еленпі Груп" та Кредитор уклали договір № 24-04/2024-1 про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки.
У Додатку 1 до цього договору зазначено, що ТОВ "Еленпі Груп" відступає Кредитору право вимоги до Боржника на загальну суму 68 809 704 грн 99 коп., з яких 48 568 541 грн 76 коп. є загальною заборгованістю за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 (14 500 000 грн 00 коп. є тіло, 34 068 541 грн 76 коп. є процентами) та 20 241 163 грн 23 коп. загальної заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 (6 000 000 грн 00 коп. є тілом, 14 241 163 грн 23 коп. є процентами).
Відповідно до пункту 3.1.3 договору відступлення № 24-04/2024-1 право вимоги переходить до Кредитора з моменту укладання цього договору, після чого Новий кредитор стає новим кредитором по відношенню до Боржника стосовно його Заборгованості за Кредитними договорами, визначеної умовами цього Договору. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі без виключення інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав або виникнуть в майбутньому на підставі Кредитних договорів.
3.12.  Боржник не заперечує того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у ході виведення з ринку ПАТ "Український професійний банк" здійснював відчуження (продаж) активів банку, у тому числі права вимоги за кредитними договорами з Боржником № 507 від 12.12.2011 та № 759 від 05.11.2013.
Боржник зазначив, що ПАТ "Український професійний банк", від імені якого діяв Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, неодноразово намагався в судовому порядку стягнути з Боржника кошти за цими вимогами, що підтверджується судовими рішеннями у справах № 927/900/18, № 927/49/19, № 927/181/19, № 927/233/19. Кредитор оскаржував ухвалу суду у справі № 927/900/18, однак у задоволенні вимог про її скасування Кредитору було відмовлено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2025, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 30.06.2025 року.
3.13.  Боржник зазначив, що з 2015 року впродовж всього часу він заперечував існування в нього заборгованості за кредитними договорами з Боржником № 507 від 12.12.2011 та № 759 від 05.11.2013, про що свідчать листи № 286 від 19.10.2015 на адресу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, № 176 від 23.11.2022 на адресу TOB "Компанія з управління активами "Аста-Капітал", а також № 271 від 19.09.2025 на адресу Кредитора з тих підстав, що Боржник сплатив борг, копії листів та банківські виписки додав до відзиву.
3.14.  Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 за позовом Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест", від імені якого діє Товариство обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" до Боржника про стягнення 381 273 грн 45 коп. відмовлено у задоволенні позову.
У даному рішенні предметом позову було стягнення заборгованості за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.
Постановою північного апеляційного суду від 18.06.2024 у справі № 927/594/23 рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.10.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест", від імені якого діє Товариство обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 та рішення Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23.
3.15.  Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації Українських банків від 24.01.2025 у справі № 06/24 припинено провадження у зв`язку з відмовою позивача (Кредитора, який є правонаступником Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Лайт Інвест", від імені якого діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал") від позову до Боржника про стягнення заборгованості.
Предметом такого позову було стягнення заборгованості в сумі 68 659 704 грн 99 коп. за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.
3.16.  На 04.11.2025 відсутні судові рішення про стягнення з Боржника заборгованості в сумі 69 042 823 грн 37 коп. за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013.
3.17.  Боржник заперечує наявність кредиторської заборгованості перед заявником, зазначивши також у відзиві, що:
- згідно з розпорядженням начальника Чернігівської обласної військової адміністрації № 511 від 04.07.2024 Боржнику надано, а розпорядженням № 110 від 04.02.2025 підтверджено статус Боржника як критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;
- 24.07.2024 об`єкт критичної інфраструктури Боржник (код ЄДРПОУ 00448077) внесений до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури з присвоєнням унікального реєстрового номера № UА7800557613;
- Боржник є одним із працюючих містоутворюючих підприємств Новгород-Сіверського району Чернігівської області, який віднесений до переліку територій, на яких ведуться бойові дії, затвердженому 28.02.2025 наказом № 376 Міністерства розвитку громад та територій України;
- безпідставна процедура банкрутства підприємства Боржника позбавить роботи майже 300 працівників, а більше 30 сільськогосподарських підприємств, у яких працює понад 1250 працівників та більше 1000 фізичних осіб, єдиним видом заробітку яких є гроші, отримані за здане заводу Боржника молоко, залишаться без коштів, які виплачуються товариством: в умовах надскладної економічної ситуації в Україні та військового стану понад 2 500 сімей залишаться без засобів існування;
- у зв`язку зі спробами незаконного заволодіння коштами Боржника під приводами стягнення заборгованості за кредитними договорами Дніпровським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 12024100040001534 за ознаками злочину передбаченого частиною третьою статті 15 частини третьої статті 190 Кримінального кодексу України.
3.18.  Інтереси Боржника у даній справі представляв адвокат Капшученко Юрій Микитович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №9593/10 від 22.10.2020, ордер на надання правничої допомоги від 20.09.2024. 
3.19.  На підтвердження отримання Позивачем правової допомоги надано договір про надання правової допомоги від 25.01.2024 № 1апд/24, укладений між адвокатським об`єднанням "ТК та партнери" в особі керуючого партнера Капшученка Ю. М. та Боржником (клієнт), відповідно до умов якого, адвокатське об`єднання за дорученням клієнта бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду).
Правова допомога вважається наданою після підписання акта приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (пункт 4.6 договору).
3.20.  Сторони підписали акт про прийняття-передачу наданої правової допомоги від 07.11.2025, відповідно до якого адвокатське об`єднання з 17.09.2025 до 04.11.2025 надало клієнту юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.01.2025 № 1апд/24 щодо представництва в суді при розгляді справи № 927/940/25, а клієнт прийняв надані послуги. Вартість послуг становить 25 000 грн 00 коп. (пункт 2 акту).
3.21. Боржник подав заяву про ухвалення додаткової постанови у цій справі та підтвердив копією акту про приймання-передачу наданої правової допомоги від 03.02.2026, в якому наведено детальний опис наданих послуг. 
3.22.  Боржник отримав правову допомогу у цій справі від адвоката Капшученка Ю. М. (керуючий партнер Адвокатського об`єднання "ТК та партнери") відповідно до договору про надання правової допомоги №1апд/24 від 25.01.2024 та ордеру АІ №1707551 від 20.09.2024.
3.23.  Згідно з актом про приймання-передачу наданої правової допомоги від 03.02.2026 адвокат Адвокатського об`єднання "ТК та партнери" Капшученко Ю. М. під час розгляду в суді апеляційної інстанції справи № 927/940/25 з 20.11.2026 до 02.02.2026 надав Боржнику послуги:
- з вивчення апеляційної скарги, аналіз судової практики, надання консультацій та узгодження правової практики, 2 години;
- з підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу, 3 години;
- з представництва у суді (1 засідання), 1 година. 
Вартість послуг за період, вказаний у пункті 1 акту, становить 20 000 грн 00 коп. (пункт 2 акту).

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги
4.1. 17.03.2026 Кредитор подав касаційну скаргу, у якій, з урахуванням заяви про усунення, на вимогу Суду в ухвалі від 01.04.2026, недоліків касаційної скарги, просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 та ухвали Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025 та від 19.11.2025, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
5.1. Згідно з аргументами в касаційній скарзі підставою для касаційного оскарження судових рішень є положення пунктів 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, оскільки суди 
- застосували частину шосту статті 39 КУзПБ без врахування висновків щодо її застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 02.02.2022 у справі № 910/4918/21, від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20 від 10.04.2025 у справі № 910/9477/24, від 16.11.2023 у справі № 910/2423/23, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, від 03.09.2024 у справі № 910/16870/23, від 04.03.2025 у справі № 908/334/24, від 11.03.2025 у справі № 903/439/24, від 19.02.2025 у справі № 908/675/24, від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 12.01.2023 у справі № 926/2770-б/22, від 20.10.2021 у справі № 910/18376/20, від 24.11.2021 у справі № 910/16246/18, від 09.05.2023 у справі № 911/1755/22, від 13.12.2022 у справі № 910/862/22, від 06.07.2023 у справі №914/1650/22 щодо визначення спору про право у справі про банкрутство; 
- а також порушили статті 74, 86, 236, 269 ГПК України, не врахувавши висновки щодо їх застосування, викладені у постановах Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц, від 16.11.2023 у справі № 910/2423/23;
тоді як, зокрема апеляційний суд, формально дослідив наявні докази у справі та врахував лише заперечення Боржника щодо відсутності у нього боргу, проігнорувавши правові висновки та обставини, встановлені у постанові Верховного Суду від 25.03.2024 та постанові Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у справі № 927/594/23, згідно з якими є підтверджений факт наявності боргу у Боржника перед Кредитором (через відмову позивачу у стягнені частини боргу у зв`язку із застосуванням строку позовної давності), а лише формально процитували їх наявність.
5.2. В частині оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026, скаржник зазначив про неправильне застосування (порушення) судами статті 129 ГПК України, які не врахували висновки Верховного Суду щодо її застосування, викладені у постанові від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, у постанові від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц щодо обов`язку суду оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, та щодо відсутності у суду обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
6.1. Боржник у відзиві на касаційну скаргу заперечує аргументи, викладені в касаційній скарзі, з підстав, що загалом аналогічні мотивам в оскаржуваних судових рішеннях, наголошуючи:
- на посиланні скаржника на нерелевантну судову практику Верховного Суду;
- на тому, що заявник втратив можливість у судовому порядку, зокрема у справі про банкрутство Боржника примусити його до виконання відповідного обов`язку перед Кредитором через сплив позовної давності за відповідними вимогами, що позбавляє здатності до примусової реалізації відповідних судових рішень з виконанням відповідного зобов`язання проти волі зобов`язаної особи (Боржника) шляхом звернення до суду;
- на тому, що звернення Кредитора у цій справі є спробою шляхом застосування процедури банкрутства домогтися стягнення коштів, які не вдалося стягнути у судовому порядку за процедурою позовного провадження.

7. Касаційне провадження
7.1. Суд відхиляє подане Боржником 07.05.2026 через систему "Електронний суд" клопотання про закриття касаційного провадження у цій справі, яке обґрунтоване посиланням скаржника на неврахування судами у цій справі висновків у постановах Верховного Суду щодо застосування норми права стосовно відкриття провадження у справі про банкрутство, що стосуються правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у цій справі, у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.
7.2. Відповідно до положень пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
7.3. Натомість, згідно з аргументами скаржника, він, оскаржуючи судові рішення у цій справі, зазначив про не врахування висновків Верховного Суду, викладених у відповідних постановах, що стосуються не тільки відкриття провадження у справі про банкрутство (підстав для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство за частиною шостою статті 39 КУзПБ, пункт 5.1), а і застосування також інших, процесуальних норм права статей 74, 86, 236, 269 ГПК України (щодо правил дослідження, оцінки та врахування у справі про банкрутство доказів наявності боргу боржника перед кредитором при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, пункт 5.1) та норм статті 129 ГПК України (щодо правил розподілу судових витрат, понесених стороною на правничу допомогу, пункт 5.2).
7.4. Крім цього, з урахуванням висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, стосовно конкретизації критеріїв подібності правовідносин, Суд зазначає, що попри наведені Великою Палатою Верховного Суду у зазначеній постанові правила та критерії подібності правовідносин, між тим така категорія як подібність правовідносин є оціночною, а тому визначається Судом у кожній справі за судовим розсудом, з урахуванням якого Суд у цій справі не погоджується з аргументами Боржника про неподібність з правовідносинами у цій справі тих правовідносин, стосовно яких щодо застосування частини шостої статті 39 КУзПБ викладені висновки у постановах Верховного Суду, на які послався скаржник (пункт 5.1). 

8. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права
Щодо ініціювання провадження у справі про банкрутство на підставі боргу, щодо вимог за яким спливла позовна давність, а також щодо вимог, заявленихм кредитор 
8.1. Предметом судового розгляду стали вимоги Кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, а предметом спору - підстави для відкриття цієї справи через їх заперечення Боржником внаслідок стверджуваного ним спору про право між сторонами, а саме про право вимоги Кредитора до Боржника за кредиторськими вимогами, які складають заборгованість Боржника за кредитними договорами, у стягненні частини якої судовим рішенням відмовлено з підстав спливу позовної давності, а стосовно іншої частини Кредитор відмовився від відповідних вимог про стягнення заборгованості у межах третейської справи. 
8.2. У зв`язку із цим Суд звертається до нормативного регулювання підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство та визначених законом критеріїв, за якими вимоги кредитора відносяться до таких, що свідчать про наявність спору про право, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
8.3.  Відповідно до преамбули КУзПБ цей Закон встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
За змістом положень статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ загальними правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є:
- наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду;
- відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог;
- неналежність боржника до категорії оптового постачальника електричної енергії;
- незадоволення боржником до підготовчого засідання суду вимог кредитора (кредиторів) у повному обсязі.
Згідно зі статтею 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. 
8.4.  Отже, з урахуванням також положень КУзПБ: статті 1 (щодо визначення неплатоспроможності, особи кредитора, грошового зобов`язання, його складу), частини першої, другої, третьої статті 34 (щодо форми та змісту заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство), частини першої статті 35, частин першої - шостої статті 39 (щодо порядку відкриття провадження у справі про банкрутство); завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності / відсутності між заявником і боржником грошового зобов`язання у розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) приналежності боржника до категорії оптового постачальника електричної енергії; (4) обставин задоволення вимог кредитора (кредиторів) до проведення підготовчого засідання у справі.
Суд зауважує, що відсутність спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника. Протилежне матиме наслідком відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство. Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20.
Суд також враховує висновок Верховного Суду у постанові від 03.06.2020 у справі № 905/2030/19, згідно з яким у разі відсутності належного виконання господарського грошового зобов`язання, у кредитора є можливість, окрім звернення до суду з позовом до боржника, скористатися можливістю застосування щодо такого боржника процедур, передбачених КУзПБ для задоволення своїх кредиторських вимог у тому випадку, коли відсутній спір про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. Тож чинне законодавство, окрім добровільного погашення боржником кредиторської заборгованості, визначає два основних способи її погашення із застосуванням державного примусу: шляхом вирішення судом спору між кредитором та боржником про стягнення відповідної суми заборгованості в позовному порядку або шляхом задоволення відповідних вимог у межах провадження у справі про банкрутство.
8.5. Відсутність спору про право у розумінні процедури банкрутства полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, факту наявності, суті (предмету), підстави виникнення, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо.
Верховний Суд в постанові від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20 також зазначав, що спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.
8.6. Одним із методів встановлення факту відсутності або наявності спору про право є:
- дослідження господарським судом відзиву боржника, який надається до господарського суду та заявнику до дати проведення підготовчого засідання із зазначенням у відзиві, зокрема заперечень боржника щодо вимог заявника, доказів необґрунтованості вимог заявника (за наявності), інших відомостей, що мають значення для розгляду справи (частини перша, друга статті 36 КУзПБ);
- оцінка обґрунтованості як вимог заявника, так і викладених у відзиві боржника заперечень (частини перша, друга статті 39 цього Кодексу);
- заслуховування пояснень представників і заявника, і боржника або дослідження Єдиного реєстру судових рішень, відомості з якого є відкритими та загальнодоступними, на предмет наявності на розгляді іншого суду позову боржника до ініціюючого кредитора з питань, що зазначені вище (частина друга статті 39 КУзПБ).
Отже, на ініціюючого кредитора покладено обов`язок документально довести наявність грошового зобов`язання боржника перед таким кредитором та зазначити обставини його невиконання, в той час, як боржник наділений правом такі обставини або спростувати, або підтвердити.
Водночас, відсутність обґрунтованих заперечень боржника з приводу зазначеної вимоги кредитора (з наданням боржником на підтвердження цих заперечень відповідних доказів) може свідчити про її визнання, а відтак, і про відсутність спору між сторонами про право.
Наведені висновки сформульовані з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20, від 03.09.2020 у справі N 910/4658/20 та від 16.09.2020 у справі № 911/593/20, від 15.06.2021 у справі № 904/3074/20, від 15.10.2020 у справі № 922/1174/20).
8.7. Звідти завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет (1) наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абзацу 5 частини першої статті 1 КУзПБ; (2) встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; (3) встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.
Обов`язком же ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство 
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 з посиланням на також на висновки Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20).
8.8. Поряд з викладеним Суд зазначає про відмінності між вирішенням "спору про право" між кредитором та боржником у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ та вирішенням питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, так як існують процесуальні особливості здійснення кожного із таких проваджень. Основні відмінності між двома наведеними провадженнями полягають:
1. у різних формах господарського судочинства: 
- позовне провадження для вирішення спору про право, пункт 2 частини першої статті 12 ГПК України):
- у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених КУзПБ, для здійснення провадження у справі про банкрутство, зокрема у підготовчому засіданні (частина шоста статті 12 ГПК України, частина перша статті 2, статті 39 КУзПБ);
2. у відмінних процесуальних строках здійснення кожного із таких проваджень: 
- 90 днів для вирішення спору про право у позовному провадженні, що є загальним процесуальним строком, визначеним законом та обумовленим наявністю передбачених законом окремих основних стадій розгляду такої справи: підготовче провадження, врегулювання спору за участю судді, розгляд справи по суті, кожна з яких має строк її проведення (частина третя статті 177, статті 183, 190, частини перша, друга статті 195, стаття 248 ГПК України тощо), однак який може зазнавати змін за встановлених процесуальним законом підстав та умов;
- 14 днів для проведення підготовчого засідання у справі про банкрутство з дня постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, а за наявності поважних причин (здійснення сплати грошових зобов`язань кредиторам тощо) - не пізніше 20 днів (частина друга статті 35 КУзПБ);
3. у відмінних процесуальних заходах /діях, які має право та може застосувати суд під час здійснення кожного із названих проваджень, оскільки, зокрема вчинення таких процесуальних дій як призначення експертизи, виклик свідків, залучення до участі інших учасників у справі задля оцінки їх прав і обов`язків щодо предмета спору, врегулювання спору за участю судді, зупинення провадження у справі тощо допускається лише у справах позовного провадження, однак не під час вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство, що зумовлено, зокрема і визначеним законом строком здійснення кожного із відповідних проваджень.
У цих висновках Суд звертається до висновків Верховного Суду, сформульованих в постановах від 25.03.2025 у справі № 907/600/24 та від 09.09.2025 у справі № 903/1067/24.
8.9. У зв`язку з викладеним Суд доходить висновку, що встановлення між сторонами спору про право у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ відбувається як шляхом здійснення судом матеріально-правової оцінки обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора до боржника (пункти 8.5, 8.6), так і шляхом визначення судом належної процесуальної форми судочинства (з урахуванням строків, процесуальних заходів / дій), застосування якої потребує суд та вимагається за процесуальним законом для дослідження та оцінки обґрунтованості заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника як підстави для відкриття провадження у справі про банкрутство (пункти 8.6- 8.8). 
Отже, якщо для дослідження та оцінки судом обґрунтованості таких вимог процесуальний закон вимагає та суд потребує тих процесуальних строків, заходів /дій та, відповідно, форми провадження, що відповідає виключно позовному провадженню, і без їх застосування суд позбавлений можливості дослідити, оцінити та встановити обґрунтованість заявлених ініціюючим кредитором вимог до боржника у справі, то є підстави для ствердження про існування між зазначеними учасниками спору про право у розумінні частини шостої статті 39 ГПК України, що виключає можливість відкриття провадження у справі про банкрутство боржника за відповідною заявою кредитора.
У наведених висновках Суд звертається до висновків Верховного Суду, сформульованих в постановах від 25.03.2025 у справі № 907/600/24 та від 09.09.2025 у справі № 903/1067/24.
8.10.  У доповнення до наведеного Суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Враховуючи положення статей 13, 73, 74 ГПК України щодо порядку розподілу між сторонами тягаря доказування у господарському процесі, обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування простроченого непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство.
У цих висновках Суд звертається до правової позиції, сформульованої судовою палатою для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20 з посиланням на також на висновки Верховного Суду в постанові від 18.02.2021 у справі № 904/3251/20.
8.11.  Щодо матеріально-правових підстав для виникнення вимог Кредитора до Боржника, то суди встановили, що Кредитор набув право вимоги публічного акціонерного товариства "Український Професійний Банк" до Боржника за укладеними між цими особами кредитними угодами внаслідок вчинення низки правочинів з неодноразового відступлення суб`єктами (набувачами) цього права вимоги, а саме на підставі договору від 24.04.2024 № 24-04/2024-1 з відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки (пункти 3.1- 3.11). 
8.12.  При цьому суди встановили, що Кредитор звертався як до господарського суду, так і до третейського суду, вимагаючи захисту набутого ним та порушеного Боржником права вимоги за відповідними кредитними угодами через несплату Боржником заборгованості за цими договорами, однак:
- господарський суд, хоча і визнав частину відповідних вимог Кредитора обґрунтованими, між тим з підстав спливу позовної давності за цими вимогами відмовив у їх задоволенні та стягненні з Боржника відповідної суми боргу в примусовому порядку (за рішенням Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23, пункт 3.14);
- у третейській справі Кредитор відмовився від відповідних вимог до Боржника.
При цьому, виходячи зі змісту відзиву Боржника на заяву Кредитора про відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржник також заперечує заявлені Кредитором у цій справі вимоги як у повному обсязі, так і стосовно тієї суми, у стягненні якої суд відмовив з підстав спливу позовної давності. 
8.13.  У зв`язку із цим, щодо наслідків спливу позовної давності за тими грошовими вимогами ініціюючого кредитора (частини вимог у цій справі), що визначені в заяві як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника, Суд зазначає про таке.
8.14.  Позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. 
Зі спливом позовної давності в цих відносинах кредитор втрачає можливість у судовому порядку примусити боржника до виконання обов`язку. Так само й боржник зі спливом позовної давності одержує вигоду - захист від можливості застосування кредитором судового примусу до виконання обов`язку.
Отже застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, № 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").
У наведених висновках (пункти 8.6-8.8) Суд звертається до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої в постановах від 15.05.2017 у справі 643/4395/16-ц та від 05.07.2017 у справі № 369/5865/15-ц, від якої Верховний Суд не відступив, висловивши аналогічну сталу правову позицію в питанні наслідків спливу позовної давності, зокрема у постановах від 23.01.2018 у справі № 2-443/15 від 04.04.2018 у справі № 921/247/17-г/16, від 05.12.2018 у справі № 372/2185/17, від 31.01.2019 у справі № 362/6630/17, від 06.03.2019 у справі № 766/14041/16-ц.
8.15. У зв`язку з цим, з урахуванням положень статей 11, 16, 256, 267, 509, 598 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 41, 50, 64 КУзПБ Суд дійшов висновків про те, що:
- застосування судових процедур щодо боржника у межах справи про банкрутство задля задоволення (погашення) вимог кредиторів є одним із визначених законом способів захисту порушеного права та охоронюваного законом інтересу у розумінні статті 16 ЦК України;
- у зв`язку з чим звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав так само, як і звернення до суду із позовом, не зважаючи на відмінність порядку розгляду справи про банкрутство від того порядку, який визначений ГПК України для розгляду справ позовного провадження; 
- а тому суб`єктивне право кредитора за вимогами до боржника, у задоволенні яких відмовлено судовим рішенням з підстав спливу позовної давності, позбавлене здатності до його примусової реалізації з виконанням відповідного зобов`язання проти волі зобов`язаної особи (боржника) і кредитор втрачає можливість у судовому порядку, зокрема і у судових процедурах, що застосовуються у межах справи про банкрутство, примусити боржника до виконання відповідного обов`язку. 
У цих висновках Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у подібних правовідносинах у пунктах 8.12, 8.13 постанови від 31.01.2023 у cправі № 922/5226/21, від якої Верховний Суд не відступив та підстави для відступлення від якої у цій справі відсутні.
8.16. У зв`язку із викладеним та враховуючи встановлені судами обставини відмови рішенням Господарського суду Господарського суду Чернігівської області від 08.09.2023 у справі № 927/594/23 (що набрало законної сили) Пайовому венчурному недиверсифікованому закритому інвестиційного фонду "Лайт Інвест", від імені якого діє Товариство обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Аста-Капітал" (правонаступником права вимоги якого до Боржника став Кредитор) у задоволенні вимог до Боржника за кредитними договорами щодо стягнення частини заборгованості за цими угодами з підстав спливу позовної давності за цими вимогами (пункти 3.9- 3.11 3.14), Суд погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях (пункт 2.2) про відсутність підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Кредитора, що ґрунтується на тій частини кредиторських вимог, щодо яких існує рішення про відмову в їх задоволенні з підстав спливу позовної давності.
8.17.  При цьому Суд вважає, що, вирішуючи питання процесуальних наслідків подання ініціюючим кредитором заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника, яка хоча і містить у собі належні докази права вимоги, однак ґрунтується на існуванні суб`єктивного права вимоги щодо грошових зобов`язань (частини грошових зобов`язань), що не підлягає захисту в судовому порядку, суди попередніх інстанцій обґрунтовано послалися на норму частини шостої статті 39 КУзПБ (відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження), яка, з урахуванням концепції недостатньої якості закону, є найбільш близькою за предметом регулювання до сфери спірних правовідносин.
У цьому висновку Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у подібних правовідносинах у пункті 8.14 постанови від 31.01.2023 у cправі № 922/5226/21.
8.18. Щодо тієї частини грошових вимог, незадоволених Боржником, які заявлені як підстава для відкриття провадження у цій справі про банкрутство, однак про стягнення яких Кредитор звертався до третейського суду, вимагаючи захисту набутого ним та порушеного Боржником права вимоги за кредитними угодами через несплату Боржником відповідної заборгованості за цими договорами, Суд зазначає про таке.
8.19. У зв`язку з встановленими судами обставинами:
- щодо сталої позиції Боржника у запереченні існування такої заборгованості з 2015 року впродовж всього часу перед всіма особами, яким належало відповідне право вимоги до Боржника, зокрема і перед Кредитором (пункти 3.13, 3.17); 
- щодо ухвалення Постійно діючим Третейським судом при Асоціації Українських банків від 24.01.2025 у справі № 06/24 про припинення провадження у справі (про стягнення за вимогами Кредитора до Боржника заборгованості в сумі 68 659 704 грн 99 коп. за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013) з підстав відмови позивача (Кредитора) від позову (пункт 3.15);
- щодо відсутності будь яких інших судових рішень про стягнення з Боржника заборгованості в сумі 69 042 823 грн 37 коп. за договором про відкриття траншевої кредитної лінії № 507 від 12.12.2011 та договором про відкриття кредитної лінії № 759 від 05.11.2013 (пункт 3.16);
Суд доходить висновку, що за наявності сталої позиції Боржника у запереченні існування заборгованості за кредитними угодами з 2015 року впродовж всього часу перед всіма особами, яким належало відповідне право вимоги, зокрема і перед Кредитором, встановлені у цій справі обставини суперечливої поведінки Кредитора стосовно стягнення з Боржника заборгованості за визначеними кредитними угодами: з відмовою Кредитора від вимог про її стягнення у третейській справи, без заявлення відповідного позову до суду, визначеного законом, однак з подальшим заявленням відповідних вимог як грошових вимог до Боржника у цій справі; вказують на існування між сторонами щодо таких вимог спору право, у розумінні частини шостої статті 39 КУзПБ, що підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.
У цьому висновку Суд враховує, що третейська угода щодо передачі спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є угодою про обрання одного із способів вирішення спору. 
8.20. А тому Суд зазначає про передчасність звернення Кредитора із заявою про відкриття провадження у цій справі про банкрутство Боржника та погоджується з висновками судів в оскаржуваних рішеннях про відсутність підстав для відкриття провадження у такій справі про банкрутство за заявленими Кредитором у цій справі до Боржника грошовими вимогами через існування щодо таких вимог спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження. 
Дійшовши цього висновку, Суд відхиляє протилежні аргументи скаржника (пункт 5.1), зокрема і аргументи про те, що суди, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, врахували лише заперечення Боржника щодо відсутності у нього боргу перед Кредитором, тоді як наведені обставини (8.19) спростовують такі аргументи.
8.21. Суд також відхиляє аргументи скаржника в частині оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 19.11.2025, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2026, та додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 (пункти 5.2) із посиланням на неправильне застосування судами (порушення) статті 129 ГПК України при вирішенні питання про розподіл понесених Боржником у цій справі (в судах першої і апеляційної інстанцій) судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у зв`язку з чим Суд зазначає про таке.
8.22. За змістом положень пункту 1 частини другої статті 123, частин другої, третьої, четвертої, шостої статті 126, статті 129 ГПК України, статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (висновки, сформульовані у пункті 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
Велика Палата Верховного Суду у пункті 148 постанови від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) також наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. 
8.23. Натомість скаржник у цій справі не спростував відповідність наведеним критеріям розміру заявлених Боржником та присуджених судами першої і апеляційної інстанцій до стягнення з Кредитора понесених Боржником у цій справі (в судах першої і апеляційної інстанцій) судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката (пункти 1.3, 1.4, 2.1, 2.3, 3.20, 3.23), а тому не довів і незаконність відповідних судових рішень в оскаржуваній частині.
8.24. Таким чином відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень: і про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство Боржника з підстав наявності між сторонами спору про право щодо заявлених Кредитором до Боржника грошових вимог, і щодо присуджених до стягнення з Кредитора судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених Боржником у цій справі (в судах першої і апеляційної інстанцій); висновки в таких рішеннях зроблені відповідно до норм законодавства, а також відповідно до встановлених на підставі доказів у справі обставин справи, тоді як скаржник не довів порушення цими судами норм матеріального і процесуального права та не спростував відповідних висновків.
8.25. У зв`язку з викладеним та з урахуванням положень пункту 1 частини першої статті 308 та статті 309 ГПК України касаційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції, постанова та додаткова постанова апеляційного суду підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
8.26. Дійшовши висновку про відмову у задоволенні касаційної скарги та залишення без змін оскаржуваних судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Пайового венчурного недиверсифікованого закритого інвестиційного фонду "Експерт Траст" в інтересах якого від власного імені діє Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управліннями активами "Стронг МенеджментАктив" залишити без задоволення.
2. Постанову Північного господарського суду від 02.02.2026, додаткову постанову Північного господарського суду від 02.03.2026 та ухвали Господарського суду Чернігівської області від 04.11.2025 і від 19.11.2025 у справі № 927/940/25 залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський
Судді К. М. Огороднік
В. Я. Погребняк